ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2021 р.           Справа№ 911/224/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Демидової А.М. 
          Ходаківської І.П. 
 
за участю секретаря судового засідання Островерхої В.Л. 
за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 10.08.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» 
на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 (повний текст складено 29.04.2021)
у справі №911/224/21 (суддя Колесник Р.М.)
за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
про стягнення 1 839 113,73 грн 
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт Бориспіль» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі по тексту - третя особа) про стягнення 1  454  348,70 грн основного боргу, 52  301,26 грн пені, 14  608,16 грн інфляційних втрат, 12  442,38 грн 3 % річних, 305  413,23 грн штрафу та 27  586,71 грн судового збору.   
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 несвоєчасно та не у повному обсязі здійснив оплату орендної плати, в результаті чого утворилась заборгованість на суму 1  454  348,70 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 52  301,26 грн та штраф у розмірі 305  413,23 грн згідно п.п. 3.7, 3.8 Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, та 14  608,16 грн інфляційних втрат, 12  442,38 грн 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).
10.03.2021 Державне підприємство «Міжнародний аеропорт Бориспіль» (далі по тексту - позивач) подало до Господарського суду Київської області заяву про зміну предмету позову, в якій просило стягнути з відповідача 10  986,72 грн пені, 3 237,63 грн інфляційних втрат, 2 566,79 грн 3 % річних, 68  251,47грн штрафу та  2 270,00 грн судового збору, посилаючись на проведене на підставі додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 коригування нарахування орендної плати за період березень-жовтень 2020, внаслідок чого відсутня у відповідача перед позивачем заборгованість за вказаний період, прийняту судом першої інстанції до розгляду у підготовчому засіданні 10.03.2021 про що зазначено в  ухвалі Господарського суду Київської області від 10.03.2021 у справі №911/224/21.     
Рішенням Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 10 878,44 грн пені, 3 236,36 грн інфляційних втрат, 2 539,73 грн 3% річних, 68 251,47 грн штрафу та 2 266,35 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.            Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 щодо своєчасного внесення орендної плати, а тому у відповідача виник обов`язок зі сплати пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат. При цьому здійснено перевірку правильності їх нарахування та встановлено, що позивачем арифметично невірно здійснено розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, за розрахунком суду до стягнення підлягає 10 878,44 грн пені, 3 236,36 грн інфляційних втрат, 2 539,73 грн 3% річних. Також суд визнав обґрунтованим, заявлений до стягнення штраф у розмірі 68  254,47 грн.  
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (далі по тексту - відповідач, апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 в частині часткового задоволення позову про стягнення 10  878,44 грн пені, 3  236,36 грн інфляційних втрат, 2  539,73 грн 3 % річних, 68  251,47 грн штрафу та 2  266,35 грн судового збору та ухвалити нове рішення, яким відмовити у частковому задоволенні позову. 
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що розмір орендної плати з березня по жовтень 2020 року включно згідно з відповідними рахунками-фактури Балансоутримувачем розраховано, виходячи з кількості календарних днів у звітних місяцях, а не із фактичної кількості днів користування майном з березня по жовтень 2020 року, без надання знижки передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611. Орендар, керуючись п. 5.8 та п. 3.5 Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 відмовився від підписання актів виконаних послуг Балансоутримувача, про що повідомив Балансоутримувача письмово шляхом надсилання мотивованих відмов від підписання актів приймання-здачі виконаних послуг згідно Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, мотивуючи відмову від підписання актів відповідач просив Балансоутримувача провести перерахунок орендної плати за користування орендованим майном шляхом надання знижки в 75 % за використання нерухомого державного майна, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 та надати нові акти приймання-здачі виконаних послуг згідно Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014  на основі нових рахунків. 
Як зазначає апелянт судом першої інстанції не було взято до уваги положення Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», якими не передбачено можливості для самостійного визначення розміру належної для сплати суми орендної плати, у тому числі з врахуванням вимог, прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови від 15.07.2020 №611, якою чітко встановлено розмір сплати у відсотковому співвідношенні для орендарів державного майна визначеного Додатком 2 до постанови та здійснення її оплати. 
Відповідач звернувся до третьої особи та, в подальшому, керуючись інформацією про розмір орендної плати під час карантину (лист РВ ФДМУ №50-02.02-4385 від 22.10.2020, лист РВ ФДМУ №50-02.02-4385 від 22.10.2020) здійснив 27.10.2020 та 13.11.2020 оплату орендної плати за Договором оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 за період з березня по жовтень 2020 року. 
Як зазначає відповідач, Додатковим договором від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 сторони погодили факт існування обставин з березня по жовтень 2020 року, які з огляду на п. 3.12 Договору були підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплати орендних платежів у відповідний період. Цим же Додатковим договором визначено здійснення нарахування орендної плати у розмірі 25% від суми нарахованої орендної плати згідно з додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611  за період з 12.03.2020 по 17.03.2020 включно та починаючи з 15.06.2020.  
За твердженням апелянта, лише з 16.01.2021 він був обізнаний з остаточний розміром зобов`язання і до цього часу існували обставини, які були підставою вимагати звільнення від виконання зобов`язання, а тому до 16.01.2021 відсутні підстави стверджувати про наявність в діях відповідача вини в простроченні наведених у розрахунку платежів, розмір яких не було визначено. Таким чином, заборгованість з орендних платежів за період з березня по жовтень 2020 року станом на момент виставлення коригувальних рахунків на оплату погашена апелянтом без прострочення, а тому, на думку апелянта, відсутні підстави для застосування до нього відповідальності за порушення грошового зобов`язання.           
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» у справі №911/224/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В.,  суддів Ходаківської І.П., Демидової А.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21.
Після усунення апелянтом недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 20.07.2021. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.08.2021 об 11 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21.            06.07.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких остання повідомила суд апеляційної інстанції про те, що між сторонами укладено Договір оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, відповідач 07.05.2020 звернувся до третьої особи із заявою №249 про звільнення від сплати орендної плати на період дії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину». Наказом Регіонального відділення від 09.12.2020 №823 «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі 25 відсотків суми нарахованої орендної плати. Згідно п. 2 зазначеного наказу нарахування орендної плати починається з дати встановлення карантину. Станом на 02.07.2021 заборгованість з орендної плати у Орендаря відсутня. 
22.07.2021 від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, надісланий засобами поштового зв`язку 20.07.2021, отже є таким, що поданий у встановлений судом строк відповідно до приписів ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за яким позивач просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 залишити без змін.   
В заперечення на доводи апеляційної скарги, позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 в частині сплати орендної плати у розмірі 25 %, чим порушено п.п. 3.1.1 п. 3 Договору. 
Позивач зазначає, що у січні 2021 року надійшов Додатковий договір від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, укладений між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у зв`язку із чим було проведено коригування нарахування орендної плати за період з березня 2020 по жовтень 2020 року та актів приймання-здачі виконаних послуг за період з березня по жовтень 2020 року згідно Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014. Внаслідок укладення Додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 заборгованість відповідача перед позивачем за період з березня по жовтень 2020 року Договору відсутня. Проте, враховуючи те, що сплата орендних платежів відповідачем здійснена 27.10.2020 та 13.11.2020, то має місце порушення відповідачем умов Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, а саме п.п. 3.1.1 п. 3, а тому у позивача виникли підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій.
Зі змісту Додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 не вбачається, що відповідач був позбавлений права доступу до орендованого майна, уклавши Додатковий договір від 16.01.2021 відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати потягом періоду, за який нараховані штрафні санкції орендну плату у розмірі 25 % від нарахованої суми. 
Крім того, позивач не є орендодавцем, а є балансоутримувачем орендованого майна, а тому відсутні підстави вважати, що ним порушено приписи постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 щодо забезпечення нарахування орендної плати згідно з п. 1 вказаної постанови, починаючи з дати встановлення карантину. 
Як зазначає позивач, відповідач не був звільнений від обов`язку сплатити позивачу орендну плату за березень 2020 року, оскільки був обізнаний із розміром нарахованої суми за цей період, що дозволяло йому визначити належну до сплати суму за фактичну кількість днів користування майном, а саме з 01.03.2020 по 17.03.2020. 
Таким чином, відповідач не надав доказів, які б звільнили його від обов`язку сплатити позивачу штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором щодо сплати орендної плати у встановлені строки.                
У судовому засіданні 03.08.2021 виникла необхідність оголосити перерву відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що зазначено в ухвалі від 03.08.2021.   
10.08.2021 відповідач надав суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2021 у справі №911/109/21. Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки заявлене поза строками, встановленими ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі №911/224/21.  
Третя особа своїх представників в судове засідання 10.08.2021 не направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.        
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача у судовому засіданні 10.06.2021 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21скасувати.
Представник позивача у судовому засіданні 10.06.2021 заперечив проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідач , просив відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву та пояснення на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
11.06.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі по тексту - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (далі по тексту - Орендар) укладено Договір оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, із подальшими змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін від 27.12.2018, (далі по тексту - Договір), за умовами якого, в редакції договору про внесення змін від 27.12.2018 до Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення № 3.2.60, на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 244,6 кв.м. (далі по тексту - майно), розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (термінальний комплекс «D», загальною площею 107 850,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 170023532208, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності - 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі по тексту - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 жовтня 2018 року і становить 22 649 960,00 грн без ПДВ. (т.1, а.с. 12-19, 25-26). 
Згідно пункту 1.2. Договору майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі.
Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі майна покладається на Орендаря. З моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання майна починається обчислення строку Договору та перебіг строку оренди (п. 2.4 Договору).  
Пунктом 3.1 Договору, в редакції договору про внесення змін від 27.12.2018 до Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2018 року - суму в розмірі 339 749,40 грн, з врахуванням проіндексованої конкурсної надбавки - 469 121,00 гривень. Орендна плата сплачується щомісяця, не пізніше 15 числа звітного місяця (пп 3.1.1 п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Згідно п 5.3 Договору оренди Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).
Цей Договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з «11» червня 2014 року до « 10» червня 2024 року включно (п. 10.1 Договору). 
Орендоване майно передано відповідачу по акту приймання-передавання від 01.07.2014, за яким Орендодавець передає, а Оренда приймає в строкове платне користування майно - частину приміщення №3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. №47578), загальною площею 244,6 кв.м, розміщене за адресою: 08307, Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль». (т.1, а.с. 24).  
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем, для сплати орендної плати за період березень-жовтень 2020 року відповідачу виставлено рахунки-фактури на загальну суму 4 867 848,04 гривень, з яких до сплати на користь Балансоутримувача розмір орендної плати складає 2 028 270,02 гривень (30 відсотків + ПДВ).
Позивачем виставлено наступні рахунки-фактури та відповідні їм акти приймання-здачі виконаних послуг: 
- від 31.03.2020 № 76/443 всього на суму 602 900,51 грн, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 251 208,55 гривень, строк оплати рахунку - 15.04.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.03.2020 (т.1, а.с. 27, 28);
- від 30.04.2020 № 76/648 всього на суму 607 723,72 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 253 218,22 гривень, строк оплати рахунку - 15.05.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.04.2020; (т.1, а.с. 29, 30);
- від 31.05.2020 № 76/870 всього на суму 609 546,88 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 253 977,87 гривень, строк оплати рахунку - 15.06.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.05.2020 (т.1, а.с. 31, 32);
- від 30.06.2020 № 76/1080 всього на суму 610 765,98 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 254 485,82 гривень, строк оплати рахунку - 15.07.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт виконаних робіт від 30.06.2020 (т.1, а.с. 33, 34);
- від 31.07.2020 № 76/1262 всього на суму 607 101,38 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 252958,91 гривень, строк оплати рахунку - 15.08.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.07.2020 (т.1, а.с. 35, 36);  
- від 31.08.2020 № 76/1522 всього на суму 605 887,18 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 252 452,99 гривень, строк оплати рахунку - 15.09.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.08.2020 (т.1, а.с. 37, 38);
- від 30.09.2020 № 76/1709 всього на суму 608 916,61 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 253 715,25 гривень, строк оплати рахунку - 15.10.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.09.2020 (т.1, а.с. 39, 40);
- від 31.10.2020 № 76/1898 всього на суму 615 005,78 гривень, з яких на користь Балансоутримувача має бути сплачено 256 252,41 гривень, строк оплати рахунку - 15.11.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2020 (т.1, а.с. 39, 42).
10.12.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату суми заборгованості на суму 1  142  882,45 грн. (т.1, а.с. 54-55). 
27.10.2020 відповідачем здійснено оплату на суму 509  858,27 грн та 13.11.2020 на суму 64  063,10 грн, про що свідчить виписки по особовому рахунку відповідача. (т.1, а.с. 57-59).  
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11  ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції чинній на момент укладення Договору, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.
Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України  за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 зазначила, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (із подальшими змінами та доповненнями) на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин.
Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» (далі по тексту - Постанова № 611) врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, зокрема на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.
Визначено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.
У додатку 3 до вказаної постанови наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків. Зокрема, до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів торговельних об`єктів.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 420 Митного кодексу України магазин безмитної торгівлі - це спеціалізований торговельний заклад, розташований у пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення. 
За змістом п.п. 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю» від 18.08.2010 №751, тимчасове закриття пункту пропуску, пункту контролю може здійснюватися у разі проведення спеціальних протиепідемічних  та протиепізоотичних заходів щодо запобігання розповсюдженню інфекційних хвороб.    У разі загрози занесення і розповсюдження на території України або іноземної держави особливо небезпечних (у тому числі карантинних і небезпечних для людей)  інфекційних хвороб за рішенням  Кабінету Міністрів України сполучення (або його окремий вид) може бути тимчасово обмежено чи припинено або встановлено карантин для людей, тварин, вантажів, насінного, садивного матеріалу та іншої продукції тваринного і  рослинного  походження, що перетинають державний кордон.     Діяльність у тимчасово закритих пунктах пропуску, пунктах контролю відновлюється після усунення обставин, що призвели до їх закриття, у тому ж порядку, за яким приймалося рішення про його тимчасове закриття.
Згідно п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14.03.2020 № 287-р, зі змінами та доповненнями, тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського залізничного, повітряного, автомобільного (для автобусів) сполучення, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій.
Листами №183 від 17.03.2020, №215 від 07.04.2020, №217 від 13.04.2020 відповідач повідомив позивача та третю особу про появу незалежних від орендаря обставин, починаючи з 17.03.2020, що унеможливлює користування майном з 17.03.2020 та протягом відповідного строку у квітні, травні 2020 до їх усунення. (т.1, а.с. 99, 100, 101-102).
Листом від 06.04.2020 №23/2629 Державна прикордонна служба України повідомила відповідача про те, що пункти пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 до 24.04.2020. (т.1, а.с. 104). 
Листом від 09.04.2020 №19-22/1-191 позивач повідомив відповідача про те, що він є лише балансоутримувачем нерухомого майна, отриманого орендарем у строкове платне користування на умовах договору у зв`язку із чим у позивача відсутні підстави для внесення будь-яких змін до умов договору. Щодо розгляду питання про звільнення від сплати орендної плати відповідачу, за період дії обставин, які унеможливили користування відповідним нерухомим майном, на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України, слід звернутися до орендаря. (т.1, а.с. 103).
В матеріалах справи наявні мотивовані відмови відповідача від підписання актів приймання-здачі виконаних послуг згідно Договору. (т.1, а.с. 107-114). 
16.01.2021 між третьою особою (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено Додатковий договір до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, посвідченого 11 червня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за рестр. №971, про таке. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» (далі - постанова), з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №760 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» сторони погодились, що нарахування орендної плати за користування майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі 25 відсотків суми нарахованої орендної плати, згідно з додатком 3 до Постанови. Сторони встановили, що в порядку передбаченому п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 (із змінами та доповненнями) умови п. 1 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до його укладення, а саме на періоди з 12.03.2020 по 17.03.2020 включно; та починаючи з 15.06.2020.
Враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 № 23/128), в зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Бориспіль», обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску «Бориспіль» та неможливістю користування орендованим Майном через обставини, які знаходяться поза волею Орендаря (не належать до його прав чи обов`язків згідно Договору) та Орендодавця, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 (із змінами та доповненнями), Закону України від 04.12.2020 № 1071-IX «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» та п. 3.12. Договору - на період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, протягом якого Майно не могло використовуватись Орендарем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов договору, передбачених пунктами 3.6, 5.3, 8.4 Договору. Сторони встановили, що в порядку передбаченому п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 (із змінами та доповненнями) умови п. 2 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно. (т.1, а.с. 117). 
Врахувавши Додатковий договір до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, посвідченого 11 червня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за рестр. №971, позивачем були виставлені відповідачу відкореговані рахунки-фактури №76/155 від 16.01.2021 за надані послуги за березень 2020 на суму 359 95,46 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 149  914,77 грн; №76/156 від 16.01.2021 за надані послуги за квітень 2020 на суму 607  723,72 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 253  218,22 грн; №76/157 від 16.01.2021 за надані послуги за травень 2020 на суму 609  546,88 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 253  218,22 грн; №76/158 від 16.01.2021 за надані послуги за червень 2020 на суму 529  330,51 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 220  554,38 грн; №76/159 від 16.01.2021 за надані послуги за липень 2020 на суму 455  326,03 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 189  719,18 грн; №76/160 від 16.01.2021 за надані послуги за серпень 2020 на суму 454  415,39 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 189  339,75 грн; №76/161 від 16.01.2021 за надані послуги за вересень 2020 на суму 456  687,46 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 190  286,44 грн, №76/162 від 16.01.2021 за надані послуги за жовтень 2020, на суму 461  254,33 грн, з яких до сплати на корить позивача підлягає 192 189,30 грн (т.1, а.с. 147, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162) та відповідні акти приймання-здачі виконаних послуг згідно Договору від 16.01.2021 за березень 2020, за квітень 2020, за травень 2020, за червень 2020, за липень 2020, за серпень 2020, за вересень 2020, за жовтень 2020. (т.1, а.с. 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163). 
Відповідачем проведено оплату за Договором за березень 2020, за квітень 2020, за травень 2020, за червень 2020, за липень 2020, за серпень 2020, за вересень 2020, за жовтень 2020 згідно платіжних доручень №43198 від 26.10.2020 на суму 129  656,02 грн, №43214 від 26.10.2020 на суму 63  304,55 грн, №43230 від 26.10.2020 на суму 63  494,47 грн, №43246 від 26.10.2020 на суму 63  621,45 грн, №43262 від 26.10.2020 на суму 63  239,72 грн, №43278 від 26.10.2020 на суму 63  113,25 грн, №43294 від 26.10.2020 на суму 63  428,81 грн, №43603 від 13.11.2020 на суму 64  063,10грн. (т.1, а.с. 140-147). 
Позивач, керуючись ч. 3 ст. 46 ГПК України, у суді першої інстанції надав заяву про зміну предмета позову, за якою просив суд стягнути з відповідача на його користь 10  986,72 грн пені за період з 16.04.2020 по 27.10.2020, 3  237,63 грн інфляційних втрат за період з травня по жовтень 2020, 2  566,79 грн 3 % річних за період з 16.04.2020 по 27.10.2020, 68  251,47 грн штрафу у розмірі 21% від суми заборгованості з орендної плати на дату сплати за березень - вересень 2020 та 2  270,00 грн судового збору, посилаючись на порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної сплати орендних платежів.  
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктами 3.7, 3.8 Договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.
При цьому Орендар звільняться від обов`язку сплати усіх платежів згідно умов Договору за користування майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Обставини, що є причиною неможливості використовувати майно Орендарем, можуть бути пов`язані як з діями/бездіяльністю Орендодавця та/або Балансоутримувача, так і з певними об`єктивними обставинами (п. 3.12 Договору).
Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. 
Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. 
Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.  Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
Відповідач, враховуючи неможливість користування орендованим майном через тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та обмеження доступу до орендованого нерухомого майна, звертався до орендаря та балансоутримувача стосовно коригування рахунків та актів приймання-передачі на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786. (т.1, а.с. 107-114). 
Згідно п.п. 3.4, 3.5 Договору сторони погодили, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку або істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причини та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відкореговані рахунки на оплату та акти приймання-здачі наданих послуг, виставлені позивачем відповідачу лише 16.01.2021 на підставі Додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, посвідченого 11 червня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за рестр. №971, а згідно наданого позивачем розрахунку стягуваних сум штрафних санкцій, в яких відображені відкореговані суми орендної плати та суми проведених відповідачем оплат, на які нараховано 10  986,72 грн пені за період з 16.04.2020 по 27.10.2020, 3  237,63 грн інфляційних втрат за період з травня по жовтень 2020, 2  566,79 грн 3 % річних за період з 16.04.2020 по 27.10.2020, 68  251,47 грн штрафу у розмірі 21% від суми заборгованості з орендної плати на дату сплати за березень - вересень 2020. 
При цьому судом встановлено і зазначене відображено у Додатковому договорі від 16.01.2021 до Договору оренди №1581 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, посвідченого 11 червня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за рестр. №971, що сторонами Договору визнано наявність обставин у період протягом якого майно не могло використовуватися орендарем за цільовим призначенням згідно договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, ці обставини обмежили відповідача у користування орендованим майном та знаходилися поза волею орендаря та орендодавця, а тому виникли підстави для коригування розміру орендної плати, про розмір яких відповідач довідався лише 16.01.2021, що виключає можливість нарахування штрафних санкцій позивачем за заявлений ним період. 
При ухвалені рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Відповідачем доведено і зазначене підтверджується матеріалами справи, що ним вживались заходи щодо належного виконання грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів зі спірний період дії карантину шляхом звернення до орендаря та балансоутримувача, неможливість користування орендованим майном у відповідний період, що визначено сторонами у п. 2 Додаткового договору від 16.01.2021, тоді як позивачем нараховано пеню, штраф, 3 % річних та інфляційні втрати, з квітня по жовтень 2020 року на суми орендної плати за спірний період, відображені у відкорегованих рахунках та актах, виставлених позивачем відповідачу 16.01.2021 на підставі Додаткового договору від 16.01.2021 для здійснення оплати орендної плати за спірний період.    
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити. 
Згідно з ч. 1  ст. 73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1    ст.    74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст.  76,  77 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 4  ст. 11 ГПК України  суд застосовує при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  
Згідно ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.  
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.  
Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відповідно до приписів ст. 129 ГПК України. 
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                        ПОСТАНОВИВ: 
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі №911/224/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2021 у справі № 911/224/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. 
3. Стягнути з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (08343, Київська область, Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 36953886) 3  405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.              4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області. 
5. Матеріали справи №911/224/21 повернути до Господарського суду Київської області. 
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено 11.08.2021.  

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                І.П. Ходаківська