ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6323/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2020(суддя Турлакова Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа:Головне управління державної казначейсткої служби України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення сум,- 
в с т а н о в и В:
          У липні 2020 року   ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа, без самостійних вимог на предмету спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якій просила  визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року із застуванням обмеження нарахування у сумі 42 258 гривень 42 копійки;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування суддівської винагороди судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” виходячи з базового розміру посадового окладу судді в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року та щомісячної доплати в розмірі 20% від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року;
- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду в розмірі 25 448 гривень 11 копійок з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року із застуванням обмеження у сумі 28442,00грн. (двадцять вісім тисяч чотириста сорок дві гривні).
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року, а також щомісячної доплати в розмірі 20% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року.
 В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обгрунтовано тим, що задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач повинен був керуватися виключно  Законом України «Про судоустрій та статус суддів». При цьому, суд зазначив, що застосування положень  статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у спірних відносинах прямо суперечить  статті 130 Конституції України, у зв`язку з чим суд, з посиланням на положення  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, застосував норми  Конституції України  як норми прямої дії без урахуванням положень  Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
Не погодившись з рішенням суду, Територіальне управління Державної судової адміністрації України звернулось до суду апеляційної інстанції, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не мав правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених  Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 працює на посаді судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області згідно з Указом Президента України “Про призначення суддів” №645/2013 від 20 листопада 2013 року та наказом голови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області №54-О від 09 грудня 2013 року. 
Також, указом Президента України "Про призначення суддів" № 936/2019 від 23 грудня 2019 року позивача призначено на посаду судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 
За травень 2020 року суддівську винагороду позивачу нараховано та виплачено з обмеженням  згідно зі   статтею 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”   - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року.
У розрахунку виплат за травень 2020 року судді ОСОБА_1 від 30.06.2020 року № Б-с-961, наданому ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, вказано наступне: “Згідно розрахункового листа судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 у травні 2020 року нарахування та виплата суддівської винагороди проводилась таким чином:
- посадовий оклад 19 р.д. = 63060,00 грн.;
- доплата за вислугу (20%) = 12612,00 грн.;
- обмеження на карантин 19р.д. = 28442,00 грн.;
всього = 47230,00 грн.
Згідно вище викладеному у травні 2020 року у судді ОСОБА_1 нарахована суддівська винагорода склала:
- за період з 01.05.2020-31.05.2020 (нарахування без обмежень):
посадовий оклад 63060,00 грн. + доплата за вислугу (20%) 12612,00грн. = 75672,00грн. (19р.д.).
Фактично нараховано з урахуванням обмежень:
(19р.д.) = 47230,00 грн.
Тому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за період з 01.05.2020 року - 31.05.2020 року було застосовано обмеження: 75672,00 грн. – 47230,00 грн. = 28442,00 грн.”.
Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій та не може змінюватися іншими законами.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають положенням  ст.130 Конституції України.
Не ставить під сумнів суд апеляційної інстанції і процесуально визначені повноваження суду щодо можливості не застосовувати у правовідносинах закон, який суперечить  Конституції України  (стаття 7 КАС України).
В той же час, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом спору у цій справі є правомірність дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, у період дії  ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
У свою чергу, заявлені позивачем вимоги про зобов`язання виплати суддівської винагороди у відповідності до вимог  ст..135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є похідними від вимог щодо правомірності дій відповідача у спірних відносинах.
Отже, визначальним у цій справі є встановлення того, чи відповідали дії відповідача встановленому порядку нарахування та виплати винагороди судді у спірному періоді.
Розмір суддівської винагороди у суді, ураховуючи займану суддею посаду, посадовий оклад та інші доплати, які впливають на розмір суддівської винагороди, визначається наказом голови суду «Про оплату праці суддів», який останнім видається на реалізацію свої адміністративних повноважень (ч.2  ст..29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Тому, оцінюючи дії відповідача, в контексті заявлених позивачем вимог щодо визнання неправомірним дій саме Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, слід виходити з того чи були підстави для видання наказу про виплату позивачці суддівської винагороди у тому розмірі, на якому вона наполягала у заявленому позові, за період з 01.05.2020 по 31.05.2020.
18 квітня 2020 року набрав чинності  Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29, відповідно до якої встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.
Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).
Отже, вказаним Законом було визначено розмір заробітної плати (суддівської винагороди) на період дії карантину і вказаний Закон був чинним у спірному періоді нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди.
Той факт, що в подальшому рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-/2020 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  положення  статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», не може вплинути на визначення правомірності дій відповідача у спірних відносинах, оскільки рішення Конституційного Суду України не мають ретроспективної дії.
Отже, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідач правомірно керувався положеннями  ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  до 28 серпня 2020 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України), у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині заявлених вимог щодо визнання дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, у період дії  ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  і, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду за період з 01.05.2020 по 31.05.2020.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317,  321,  322,  325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1   відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328,  329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова