УХВАЛА

06 липня 2021 року 
Київ
справа №215/1419/19
адміністративне провадження №К/9901/22830/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 215/1419/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, де просив:
визнати протиправною бездіяльність і зобов`язати вчинити дії відповідно до заяви від 11 лютого 2019 року вх. № 109 для забезпечення гарантій держави на вільне волевиявлення на виборах Президента України 31 березня 2019 року;
захистити права, пов`язані з виборчим процесом, свободою пересування та вільним вибором місця проживання, відповідно до статей 3, 19, 22, 33, 69-71 Конституції України, шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради на реєстрацію місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю;
захистити інтереси, пов`язані з виборчим процесом, зобов`язавши виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради зареєструвати місце його перебування та індивідуальним актом передати органам реєстрації стосовно нього інформацію для внесення до Єдиного державного демографічного реєстру, чим забезпечити його право голосу на виборах Президента України 31 березня 2019 року;
захистити право голосу на виборах Президента України 31 березня 2019 року, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушив виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року, позов повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 20 лютого 2020 року, а касаційну скаргу подано на пошту 11 червня 2021 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 02 квітня 2020 року. Зазначає, що вперше касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого строку на касаційне оскарження. Проте, ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику. Вказану ухвалу отримано скаржником 27 травня 2021 року. Вказує, що зворотні поштові повідомлення з відміткою про отримання ним оскаржуваного рішення суду та ухвали суду касаційної інстанції знаходиться в матеріалах справи. 
Скаржник зазначає про обов`язок суду з`ясовувати день вручення одержувачу судових рішень під розписку та вказує, що доказом вручення судового рішення є саме проставлення у рекомендованому поштовому повідомленні відмітки про вручення поштового відправлення. 
Водночас Суд звертає увагу скаржника, що матеріали справи на час подання касаційної скарги у суді касаційної інстанції відсутні.
Належними доказами на підтвердження отримання копії оскаржуваного судового рішення можуть бути конверт з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідка відділення поштового зв`язку тощо.
Крім того, частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з касаційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Статтею 329 КАС України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.
Слід зазначити, що право у визначених законом випадках на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Крім того, як слідує з ухвали Верховного Суду від 18 березня 2021 року, вперше подану касаційну скаргу було залишено судом касаційної інстанції без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: сплати судового збору і надіслання належних доказів на підтвердження його сплати або документів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу за 2019 рік; подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення і надіслання належних доказів; уточнення вимог касаційної скарги із зазначенням судових рішень, про перегляд яких подано вказану касаційну скаргу.
На виконання вимог Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано заяву, у якій, на обґрунтування поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник також указував про те, що докази отримання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року містяться у матеріалах справи.
Водночас колегією суддів було зазначено, що Суд позбавлений можливості перевірити цю обставину з огляду на те, що матеріали справи витребовуються із суду першої інстанції лише в разі відкриття провадження у справі.
Разом з тим скаржник при обґрунтуванні поважності пропуску строку на касаційне оскарження знову посилається на ці ж самі обставини та у прохальній частині клопотання зобов`язує Суд витребувати матеріали справи у суді першої інстанції та зворотні поштові повідомлення з його підписом про отримання оскаржуваної постанови.
При цьому, як слідує із відомостей реєстраційної картки поштового повідомлення (провадження №К/9901/10686/20) ухвалу Верховного Суду від 18 березня 2021 року про повернення вперше поданої касаційної скарги у цій справі скаржником отримано 27 квітня 2021 року.
Вдруге касаційну скаргу подано скаржником лише 11 червня 2021 року і обставин, які істотно ускладнили або унеможливили в найкоротший строк після повернення вперше поданої касаційної скарги без зайвих зволікань реалізувати право на касаційне оскарження судового рішення скаржником не наведено.
Крім того, подання первинної касаційної скарги у встановлений законом строк не передбачає зупинення строку на касаційне оскарження для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на касаційне оскарження.
Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Враховуючи положення частин першої та другої статті 329 КАС України, не надання скаржником доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження.
Крім того, відповідно до пунктів 3 та 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Як слідує з матеріалів касаційної скарги, скаржник, зазначає, що оскаржує постановуТретього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року.
Водночас, у клопотання про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на касаційне оскарження у вимогах до суду касаційної інстанції, заявник ставить питання про скасування ухвали Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року.
Так, згідно зі статтею 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
За приписами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову та ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. До вказаного переліку, з урахуванням положень пунктів, віднесено ухвали щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.
Таким чином, скаржнику необхідно уточнити вимоги до суду касаційної інстанції, виходячи з його повноважень, встановлених статтею 349 КАС України, та зазначити які (яке) саме рішення судів попередніх інстанцій ним оскаржується у справі № 215/1419/19.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо); уточненої касаційної скарги із визначенням судових рішень, які оскаржуються у справі № 215/1419/19.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 329-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження на постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 215/1419/19. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 215/1419/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів; уточненої касаційної скарги із визначенням судових рішень, які оскаржуються у справі № 215/1419/19.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 О.В. Калашнікова 
Судді Верховного Суду