Дата документу 01.09.2021 Справа № 335/9230/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/9230/18 Головуючий у 1 інстанції: Алєксєєнко А.Б. 
 
Провадження № 22-ц/807/2371/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянова Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі за поданням старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Замули Марини Петрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника – ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа,
В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року старший державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Замула М.П. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника – ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження 59485640 з виконання виконавчого листа № 335/9230/18, виданого 03.07.2019, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 28 300,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України „Про виконавче провадження”, виконавцем 09.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України „Про виконавче провадження”.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно.
Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`явилася, про причини неявки виконавцю не повідомила. Таким чином, ОСОБА_2 не одержує офіційні доходи, в добровільному порядку кошти по рішенню суду не сплачує, на виклики державного виконавця не з`являється, тобто ухиляється від виконання рішення суду. З урахуванням зазначеного, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 335/9230/18 виданим 03.07.2019 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 28 300,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 як стягувач у ВП 59485640 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити подання. 
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт пояснював, що ОСОБА_2 є боржником за чисельними рішеннями судів, від виконання яких вона ухиляється, але державний виконавець не змогла довести суду ці факти.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення стягувача ОСОБА_1 , який просив задовольнити його скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, оскільки не встановлено факту її ухилення від виконання зобов`язань. Крім того, судом першої інстанції було зауважено, що доказів отримання боржником постанови від 09.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59485640, матеріали справи не містять.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну", громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання, до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження”, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи або керівника боржника – юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню, чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду як обмеження боржника у праві виїзду за межі України є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей, зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Саме тому, за приписами ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України суд розглядає без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, однак за участю державного (приватного) виконавця.
Отже, розгляд подання відбувається в судовому засіданні, про яке має бути повідомлено державного (приватного) виконавця.

Проте, матеріали справи не містять доказів повідомлення державного виконавця Замули М.П. про розгляд спрямованого нею до суду подання. 

Судом першої інстанції було здійснено спробу викликати державного виконавця в судове засідання, призначене на 14 квітня 2021 року о 16 год. 30 хв., за допомогою телефонного зв`язку, проте номери, вказані в супровідному листі, не відповідали, про що було складено довідку та розглянуто процесуальне питання за відсутності державного виконавця. 
Втім, судом першої інстанції не було вичерпано всі можливості щодо повідомлення останнього за допомогою інших засобів зв`язку, зокрема, електронною поштою.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, в порушення ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд розглянув дане подання без участі державного виконавця Замули М.П.

Тому судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам ухилення боржника від виконання рішення суду, які наведені в поданні, оскільки, не повідомивши державного виконавця про розгляд його подання, суд не зміг дослідити матеріали виконавчого провадження, а базував свої висновки лише на обмеженій кількості доказів, 
долучених до подання.
З матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження 59485640 з виконання виконавчого листа № 335/9230/18, виданого 03.07.2019, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 28 300,00 грн.
Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України „Про виконавче провадження”, головним державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Міхайлідіс Ю.О. 09.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59485640 на підставі виконавчого листа № 335/9230/18, виданого 03.07.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 28 300,00 грн. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

До подання додано копію виконавчого листа № 335/9230/18, виданого 03.07.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 28 300,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було направлено запити до відповідних органів з метою з`ясування джерел доходів боржника, наявності у останнього майна, на яке може бути звернено стягнення.
Так, з доданої до подання відповіді МВС України вбачається, що за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.
З доданої до подання відповіді Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_2 не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує.

Таким чином, під час виконання рішення суду державним виконавцем з`ясовано, що нерухоме чи рухоме майно, належне боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від сплати боргу, оскільки обізнана із судовим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року, на підставі якого провадиться стягнення коштів. Крім того, не погоджуючись з вказаним рішенням, 13.06.2019р. ОСОБА_2 зверталась до суду з апеляційною скаргою. Серед іншого, на ОСОБА_2 заведено 23 виконавчі провадження. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що боржник займається підприємницькою діяльністю.
На підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарги, ОСОБА_1 додав копію виклику державного виконавця від 09.07.2019р., направленого боржнику, роздруківку з сайту Судової влади з переліком справ за участі ОСОБА_2 , які перебувають на розгляді в судах. Згідно надої копії витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 03.05.2021р. у ОСОБА_2 у приватній власності перебуває квартира. 
Отже, вбачається, що матеріали виконавчого провадження, яке відкрито ще у липні 2019р., містить значно більше документів, ніж долучено державним виконавцем до подання.
Проте, суд першої інстанції не сприяв повному та об`єктивному розгляду процесуального питання з метою перевірки доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду. 

З матеріалів справи вбачається, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року про стягнення матеріальної шкоди фактично не виконується. Але з доданих до апеляційної скарги стягувача ОСОБА_1 документів вбачається, що боржник має дохід, розміщуючи оголошення про наявність у неї як у ФОП вільних вакансій. 
Зважаючи на все вище викладене, колегія вказує, що не повідомивши державного виконавця про розгляд подання та не дослідивши матеріали виконавчого провадження, які не були надані йому саме через ці обставини, суд дійшов передчасного висновку про те, що факту ухилення боржника від виконання рішення у цьому ВП не підтверджується. 

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалювати нове судове рішення по суті розгляду вищезазначеного подання державного виконавця за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права 

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України судом вирішено з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що в силу статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у цій справі скасувати. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 03 вересня 2021 року

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.