ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6171/21 Справа № 177/835/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 177/835/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення  Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020  року, яке ухвалено  суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 листопада 2020 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», Позивач) звернулося до суду із позовом ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу.
Позовна заява мотивована тим, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було укладено договір страхування наземного транспорту № 642/17-Т/Дп/03, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі – ДТП).
04.08.2017 року в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Toyota Scion», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетрвоської області від 06 вересня 2017 року відповідачку ОСОБА_1 визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № Д20/08/17 від 11.08.2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 36 768 грн.. 71 коп., без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 75 889 грн. 30 коп. 
Відповідно Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту складає 66 360 грн. 63 коп. 
На підставі умов договору страхування № 642/17-Т/Дп/ОЗ від 12.07.2017 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування на підставі Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року, в розмірі 66 360 грн. 63 коп.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Scion», д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0568449, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус». 
ТДВ «СТДВ «Глобус», в добровільному порядку, відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 29 627 грн. 54 коп. в межах ліміту страхової відповідальності по даному полісу.
Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент, залишається сума 36 733 грн. 09 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020  року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Зокрема, позивач зазначає, що застосування ТДВ «СТДВ «Глобус» коефіцієнту фізичного зносу є обґрунтованим на підставі положень ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Висновку №Д20/08/17. При цьому, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодування, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, тобто відповідачка.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 12 липня 2017 року було укладено Договір страхування наземного транспорту № 642/17-Т/Дп/03, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7-14).
04 серпня 2017 року по вул. Степана Тільги у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, біля будинку № 14, в Металургійному районі, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Toyota Scion», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.21)
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток, розмір якого, відповідно до Висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № Д20/08/17 від 11.08.2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 36 768 грн. 71 коп., без урахування коефіцієнту фізичного зносу 75 889 грн. 30 коп. (а.с.23-51).
Відповідно до Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 складає 66 360 грн. 63 коп. (а.с.52).
На підставі умов договору страхування № 642/17-Т/Дп/ОЗ від 12.07.2017 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування на підставі Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року, в розмірі 66 360 грн. 63 коп. (а.с. 53)
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Scion», д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП, була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0568449, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус», що встановлено з Довідки № 3017217398686151 про дорожньо-транспортну пригоду та копії полісу (а.с.20).
Ліміт відповідальності ТДВ "СТДВ "Глобус" за шкоду, завдану майну, становить 100000,00 грн., франшиза - 500,00 грн. (а.с. 89) 
ТДВ «СТДВ «Глобус» відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 29 627 грн. 54 коп.
Встановивши, що законодавством передбачено, що у випадку недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують обсяг відповідальності ТДВ «СТДВ «Глобус» за даним страховим випадком саме у розмірі 29627,54 грн., не зазначив доказів, що ТДВ "СТДВ "Глобус" відмовило у виплаті іншої частини сплачених коштів саме у зв`язку з законодавчими обмеженнями, враховуючи ту обставину, що на пошкоджений транспортний засіб були поставлені нові деталі та агрегати, до яких не застосовується коефіцієнт фізичного зносу відповідно до Методики, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, названих вимог закону не дотримався.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача, як страховика за договором добровільного страхування, із заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ч.ч.16,17 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до умов договору добровільного майнового страхування, позивач прийняв рішення про виплату страхувальнику - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» страхового відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 66 360,63 грн., які перераховані на рахунок ТОВ «АЛМАЗ СІСТЕМ», яким проводився ремонт застрахованого транспортного засобу (а.с. 52), що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 52).
Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».
У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18. У п.п. 68-70 постанови зазначено, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди (у даному випадку ТДВ «СТДВ «Глобус») замість останнього ( ОСОБА_1 ) За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні ( ОСОБА_1 ) у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого (до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією”.
У зв`язку з виплатою позивачем (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») страхового відшкодування потерпілому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні ( ОСОБА_1 ) у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем в порядку суброгації.
Особою, відповідальною замість завдавача шкоди за завдані збитки, є страховик останнього за договором страхування цивільно-правової відповідальності – ТДВ «СТДВ «Глобус», який виплачує страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення транспортного засобу.
Так, цивільно-правова відповідальність відповідачки, на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» за полісом № АК-0568449 з лімітом відповідальності за майнову шкоду 100 000,00 грн, 
Відповідно до cт. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в даному випадку – до позивача, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки ( ОСОБА_1 ), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язана.
Верховний Суд в аналогічних справах дійшов висновку, що відшкодування різниці між розміром завданої шкоди та виплатою страхового відшкодування страховиком винуватця ДТП, має відшкодовувати саме особа, з вини якої сталася ДТП (постанова від 04.03.2020 року у справі № 331/6395/18, постанова від 11.03.2020 року у справі №754/5129/15).
Таким чином, до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування потерпілому, перейшло від останнього право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з особи, винної у ДТП підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за страхове відшкодування.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі умов договору страхування № 642/17-Т/Дп/ОЗ від 12.07.2017 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування на підставі Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року, в розмірі 66 360 грн. 63 коп. (а.с. 53)
ТДВ «СТДВ «Глобус» відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 29 627 грн. 54 коп., з урахуванням зносу деталей, а тому на особу, відповідальну за завдані збитки, тобто на ОСОБА_1 , має бути покладено обов`язок із відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, і страховою виплатою, здійсненою страховиком з урахуванням зносу деталей, що становить 36 733,09 грн.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 255,00 грн., що відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити.
Рішення   Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2020  року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до  ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 36 733 (тридцять шість тисяч сімсот тридцять три) гривні 09 (дев`ять) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати, понесені на сплату судового збору, у розмірі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: