ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 серпня 2021 року           справа №200/7865/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (повний текст складено 26 листопада 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/7865/20-а (суддя І інстанції – Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу про створення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку № 618 від 26.03.20, наказу № 870 від 29.04.20 “Про внесення змін до наказу № 618 від 26.03.20”, акту спеціального розслідування нещасного випадку Форми Н-5* від 17.07.20 та акту Форми НТ* від 18.07.20 “Про нещасний випадок невиробничого характеру”, -

                                                      У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить: 1) визнати незаконними накази ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 р. № 618 “Про створення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з працівником УПН ГУНП в Донецькій області” та від 29.04.2020 р. № 870 “Про внесення змін до Наказу ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 р.”; 2) визнати незаконним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 р. о 00 год. 30 хв. УПН ГУНП в Донецькій області, форми Н-5 від 17.07.2020 р.; 3) визнати незаконним та скасувати акт №2.1 “Про нещасний випадок невиробничого характеру”, форми НТ від 18.07.2020 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.08.1999 року по 20.08.2018 року проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України та Національної поліції України. 12.12.2017 у м. Дніпрі із позивачем відбувся нещасний випадок, який стався в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновків актів за формою НТ* від 18.07.2020 р. і Н-5* від 17.07.2020 р. нещасний випадок з т.в.о. старшого оперуповноваженого 2-го міжрайонного відділу УПН ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
На думку позивача, вказаний нещасний випадок стався з ним в період проходження служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Посилаючись на висновок службового розслідування від 29.01.2018 р. звертає увагу, що у зв`язку з нестачею службового транспорту та відсутністю номерів прикриття було прийнято рішення про виїзд позивача на особистому транспорті.
Крім того, позивач вважає, що накази ГУНП в Донецькій області про створення комісії зі спеціального розслідування від 26.03.2020 р. № 618, від 29.04.2020 р. № 870 та складені акти за формою Н-5* від 17.07.2020 р., за формою НТ* від 18.07.2020 р. є незаконними, оскільки в наказах про створення комісії зі спеціального розслідування не зазначені строки роботи даної комісії, що не відповідає вимогам форми наказу і цілям створення комісії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/7865/20-а у задоволенні позову – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та направити справу на новий розгляд.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.                                        Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту громадянина України  (а.с. 9).
З 15.08.1999 року по 20.08.2018 року проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України та Національної поліції України.
Наказом ГУНП в Донецькій області № 2251 від 28.11.2017 “Про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області до міст Дніпро та Марганець” з 10.12.2017 року до 12.12.2017 року відряджено, зокрема, майора поліції т.в.о. старшого оперуповноваженого УПН ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 . Вказаним наказом було передбачено здійснення виїзду до місця відрядження службовим автобусом “Богдан А091” та службовими автомобілями “Volkswagen Bora”, двома “Daewoo Lanos”; “Daewoo Leganza”, “Opel Omega”, “Mitsubishi L200” та “Volkswagen Transporter” (а.с. 30-31).
12.12.2017 року у м. Дніпрі із ОСОБА_1 відбувся нещасний випадок в наслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля “MITSUBISHI LANCER”, який належав позивачу.
19.07.2018 за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 року були складені акти форми Н-5 та Н-1. Згідно висновків вказаних актів нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.17-20).
Листом Департаменту управління майном Національної поліції України від 24.09.2018 №4909/31/01-2018 запропоновано скасувати вказані акти, як такі, що не відповідають вимогам Порядку та провести розслідування нещасного випадку з дотриманням вимог Порядку (а.с. 97). 
08.11.2018 наказом ГУНП в Донецькій області № 2875 створено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з працівниками УПН ГУНП в області (а.с. 98-99). 
Наказом ГУНП в Донецькій області від 21.01.2020 № 132 внесено зміни до наказу № 2875 у зв`язку зі зміною складу комісії (а.с. 100-101). 
27.01.2020 за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 року були складені акти форми Н-5 та Н-1. Згідно висновків вказаних актів нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.21-24). 
Листом Департаменту управління майном Національної поліції України від 10.03.2020 № 1151/31/01-2020 вимагалось скасувати вказані акти, як такі, що не відповідають вимогам Порядку та провести розслідування нещасного випадку (а.с. 102).
Наказом ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 № 618 створено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з працівниками УПН ГУНП в області (а.с. 103-104).
Наказом від 29.04.2020 № 870 внесно зміни до наказу ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 № 618  (а.с. 105-106).
Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 року о 00 год. 30 хв. від 17.07.2020 р. (Форма Н-5*), під час проведення розслідування був опитаний керівник підрозділу, де працював позивач, а саме начальник УПН ГУНП в Донецькій області  О. Мусенко, який пояснив, що дозвіл ОСОБА_1 на використання його власного транспортного засобу в інтересах підрозділу під час службового відрядження до м. Дніпра 11.12.2017 року не надавався. 
За наслідками проведеного службового розслідування комісія дійшла наступних висновків: на виконання вимог п. 3.29 розділу 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, службового листа Департаменту управління майном” Національної поліції України від 10.03.2020 № 1151/31/01-2020, акт за формою Н-5* від 27.01.2020 та акти за формою Н-1 * №№ 2.1,2.2 від 27.01.2020 скасовані; нещасний випадок з т.в.о. старшого оперуповноваженого 2-го міжрайонного відділу УПН ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_1 та начальником 2-го міжрайонного відділу УПН ГУНП Донецькій області майором поліції ОСОБА_2 стався у період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (а.с. 25-27).
18.07.2020 був затверджений акт №2.1 про нещасний випадок невиробничого травматизму (форма НТ*). Згідно висновків вказаного акту комісією встановлено недотримання ОСОБА_3 вимог абзацу 3 п. 3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, а саме використання власного транспорту в інтересах підрозділу без дозволу або письмового доручення керівника підрозділу (а.с. 116-119).
Позивач оскаржує накази ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 р. № 618 “Про створення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з працівником УПН ГУНП в Донецькій області”, від 29.04.2020 р. № 870 “Про внесення змін до Наказу ГУНП в Донецькій області від 26.03.2020 р.”, акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 р. о 00 год. 30 хв. УПН ГУНП в Донецькій області, форми Н-5 від 17.07.2020 р., акт №2.1 “Про нещасний випадок невиробничого характеру”, форми НТ від 18.07.2020 р., як такі, що видані та складені не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694) охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Згідно зі статтею 14 вказаного Закону працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Приписами статті 22 Закону №2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено “Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України”, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 грудня 2002 року за №1346 (далі - Порядок № 1346).
Відповідно до п. 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з п. 2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до п. 2.4. Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
Пункт 3.1. Порядку №1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Згідно з п. 3.2. Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.
Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (п. 3.3. Порядку № 1346).
Відповідно до п. 3.4. Порядку №1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).
Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС (п. 3.5. Порядку № 1346).
Згідно з п. 3.8. Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Відповідно до п.3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:
припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;
вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;
охорони і забезпечення громадського порядку;
несення постової чи патрульної служби;
виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;
забезпечення безпеки дорожнього руху;
участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;
виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;
перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;
підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;
проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;
проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;
використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;
провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;
прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;
прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346 комісія з  розслідування  також  визнає,  що  "нещасний випадок  трапився  при  виконанні службових обов`язків",  якщо він стався в період проходження служби внаслідок:
безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);
спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;
травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);
раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та  шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання а станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на  запит  керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;
в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
На підставі п. 3.12. Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.
Згідно з п. 3.14. Порядку №1346 керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів.
Пунктом 3.19. Порядку №1346 передбачено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Згідно п. 3.29 Порядку №1346 контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень. 
Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.
Пунктом 3.11 Порядку № 1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Аналіз наведених положень Порядку № 1346 доводить, що комісія з розслідування зокрема визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що керівники підрозділу, де працював позивач, а саме начальник УПН ГУНП в Донецькій області  О. Мусенко та заступник начальника УПН ГУНП в Донецькій області А.Калістратов, дозвіл ОСОБА_1 на використання його власного транспортного засобу в інтересах підрозділу під час службового відрядження до м. Дніпра 11.12.2017 року не надавали.
З зазначеним висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що наказом ГУНП в Донецькій області № 2251 від 28.11.2017 “Про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області до міст Дніпро та Марганець” з 10.12.2017 року до 12.12.2017 року відряджено, зокрема, майора поліції т.в.о. старшого оперуповноваженого УПН ГУНП в Донецькій області Мігріна В.С. Вказаним наказом було передбачено здійснення виїзду до місця відрядження службовим автобусом “Богдан А091” та службовими автомобілями “Volkswagen Bora”, двома “Daewoo Lanos”; “ ОСОБА_4 ”, “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, “Mitsubishi L200” та “Volkswagen Transporter”. Доказів того, що з даним наказом, зокрема,  в частині здійснення виїзду до місця відрядження службовим автобусом “Богдан А091” та службовими автомобілями “Volkswagen Bora”, двома “Daewoo Lanos”; “Daewoo Leganza”, “Opel Omega”, “Mitsubishi L200” та “Volkswagen Transporter , був ознайомлений ОСОБА_1 відповідачем до суду не надано. Проте позивач заперечував проти того, що з вищезазначеним наказом він був ознайомлений.
Згідно матеріалів службового розслідування, від 19.07.2018 за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 року були складені акти форми Н-5 та Н-1. Згідно висновків вказаних актів нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.17-20).
Листом Департаменту управління майном Національної поліції України від 24.09.2018 №4909/31/01-2018 запропоновано скасувати вказані акти, як такі, що не відповідають вимогам Порядку та провести розслідування нещасного випадку з дотриманням вимог Порядку (а.с. 97).
27.01.2020 за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 року були складені акти форми Н-5 та Н-1. Згідно висновків вказаних актів нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.21-24).
Під час  вищезазначених службових розслідувань було встановлено використання власного транспорту   “MITSUBISHI LANCER”  н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в інтересах підрозділу і  дозволу керівництва, у зв`язку з нестачею службового транспорту, який належав позивачу.
Під час службових розслідувань, надавались пояснення робітниками поліції, які приймали участь у оперативно-слідчих заходах, 12,12.2017 у м. Дніпро на виконання наказу ГУНП в Донецькій області № 2251 від 28.11.2017 “Про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області до міст Дніпро та Марганець”.
 У поясненнях ОСОБА_5 і ОСОБА_2  підтвердили, що їхали у відрядження у м. Дніпро  у якості пасажирів на власному автомобілі ОСОБА_1 , за усною вказівкою начальника УПН ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 .   ОСОБА_7 зазначав, що у м. Дніпро він бачив, що ОСОБА_1 виїхав у відрядження на власному транспорті.
Факт  використання власного транспорту  “MITSUBISHI LANCER”  н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в інтересах підрозділу при виконанні оперативно-слідчих дій 12,12.2017 у м. Дніпро на виконання наказу ГУНП в Донецькій області № 2251 від 28.11.2017 “Про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області до міст Дніпро та Марганець” не є спірним.
Колегія суддів зазначає, що п.3.9 Порядку №1346 не зазначено у якій саме формі повинен бути наданий дозвіл про використання власного транспорту в інтересах підрозділу. 
За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що використання власного транспорту   “MITSUBISHI LANCER”  н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в інтересах підрозділу при виконанні оперативно-слідчих дій 12,12.2017 у м. Дніпро на виконання наказу ГУНП в Донецькій області № 2251 від 28.11.2017 “Про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області до міст Дніпро та Марганець” з дозволу керівника підрозділу. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що комісія з розслідування нещасного випадку дійшла помилкового висновку про недотримання ОСОБА_8 вимог абзацу 3 п. 3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, а тому слід визнати незаконними та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 р. о 00 год. 30 хв. УПН ГУНП в Донецькій області, форми Н-5 від 17.07.2020 р. і акт №2.1 “Про нещасний випадок невиробничого характеру”, форми НТ від 18.07.2020 р..
Відносно доводів позивача з приводу порушення десятиденного терміну проведення спеціального розслідування нещасних випадків (у тому числі поранень), суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У  постанові Верховний Суд від 23.04.2020 року у справі № 813/1790/18 зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
При цьому, Верховний Суд наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: “протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків” і, на противагу йому, принцип “формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення”.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Враховуючи вищенаведене, доводи позивача не можуть бути безумовною підставою для скасування наказів про створення комісії із розслідування нещасного випадку та актів про нещасний випадок невиробничого характеру та розслідування нещасного випадку.
Колегія суддів приходить до висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.  
Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.                 Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/7865/20-а – задовольнити частково.   
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/7865/20-а – скасувати. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу про створення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку № 618 від 26.03.20, наказу № 870 від 29.04.20 “Про внесення змін до наказу № 618 від 26.03.20”, акту спеціального розслідування нещасного випадку Форми Н-5* від 17.07.20 та акту Форми НТ* від 18.07.20 “Про нещасний випадок невиробничого характеру” – задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2017 р. о 00 год. 30 хв. УПН ГУНП в Донецькій області, форми Н-5 від 17.07.2020 р..
Визнати незаконним та скасувати акт №2.1 “Про нещасний випадок невиробничого характеру”, форми НТ від 18.07.2020 р.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Повне судове рішення складено 19 серпня 2021 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                І.В. Сіваченко