КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

    Апеляційне провадження                                                                   Доповідач - Кулікова С.В.
   №  22-ц/824/10790/2021

                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                 І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                          Справа № 759/18889/17
 
16 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                          - Заришняк Г.М.
                                     - Рубан С.М.
при секретарі              - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Уляновської О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,-
 
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, в якому просив стягнути  з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за розпискою від 25.12.2013 року, яка станом на 07.12.2017 року становить: 16 000 доларів США - сума основного боргу, 1416,33 доларів США - 3% річних, 9 000 доларів США - винагорода (проценти за користування коштами); стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за розпискою від 13.01.2016 року, яка станом на 07.12.2017 року становить: 26 600 доларів США - сума основного боргу; 745,53 доларів США - 3% річних, 7 790,14 доларів США - проценти за користування коштами; стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за розпискою від 15.06.2016 року, яка станом на 07.12.2017 року становить: 20 000 доларів США - сума основного боргу, 287,67 доларів США - 3% річних, 4 806 доларів США - винагорода (проценти за користування коштами).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року  та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав,  що він 31 березня 2021 року особисто прибув до суду для участі в судовому засіданні, однак секретар суду повідомив, що справа слухатися не буду, так як від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу в зв`язку з тим, що захворів на Covid-19. Секретар взяв розписку у позивача, про те, що останній повідомлений про дату та час наступного судового засідання, яке призначено на 27 квітня 2021 року. При цьому, позивач повідомив суд, що в цей день не зможе бути присутнім в судовому засіданні, так як буде перебувати за межами міста Києва. Пізніше, позивачу стало відомо, що 30 березня 2021 року судом без участі сторін була постановлена ухвала про закінчення підготовчого засідання. Позивач не з'явився в судове засідання вперше 27 квітня 2021 року, а відтак у суду були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.
Крім того зазначав, що провадження у справі було відкрито 05 січня 2018 року, були надані пояснення по суті позовних вимог, надані докази, в матеріалах справи наявні оригінали розписок, за клопотання відповідача у справі була призначена експертиза і не проведена у зв`язку з її  не оплатою; відповідач безпідставно затягував розгляд справи в суді апеляційної інстанції шляхом несплати судового збору; у даній справі вже було ухвалено заочне рішення, а тому вважає, що існувало достатньо підстав для ухвалення рішення у справі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до змісту вказаних норм, повторною неявкою вважається неявка учасника у друге судове засідання поспіль.
З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Ухвалою від 05 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27 вересня 2018 року.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечуючи про прийняття у справі заочного рішення.
27 вересня 2018 року в судове засідання учасники справи не зявилися, судом ухвалено заочне рішення про задоволення позову.
У березні 2019 року представник відповідача подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, розгляд якої призначено на 10 квітня 2019 року.
10 квітня 2019 року ухвалою суду заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, проведення підготовчого засідання призначено на 13 травня 2019 року.
13 травня 2019 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, судове засідання призначено на 20 листопада 2019 року.
У листопаді 2019 року представник відповідача подав апеляційну скаргу на ухвалу від 05 січня 2018 року про відкриття провадження у справі.
 Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року.
У червні 2020 року цивільна справа надійшла до Святошинського районного суду міста Києва, та судом було призначено судове засідання на 09 вересня 2020 року.
В судовому засіданні 09 вересня 2020 року, за участю представника позивача, було постановлену ухвалу про призначення у справі комплексну судово-почеркознавчу та технічну експертизи.
11 лютого 2021 року цивільна справа надійшла з КНДІСЕ до суду, у зв`язку з незабезпеченням виконання ухвали суду в частині оплати вартості проведення експертизи.
11 лютого 2021 року ухвалою суду відновлено провадження  у справі, призначено судове засідання на 18 березня 2021 року.
Позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи призначений на 18 березня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання, судове засідання призначене на 18 березня 2021 року знято зі складу, на підставі наказу № 3/аг від 23 лютого 2021 року про направлення на навчання суддів. Судове засідання призначено на 31 березня 2021 року.
Згідно розписки, позивач та представник відповідача повідомлені про судове засідання призначене на 31 березня 2021 року.
25 березня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання, в судове засідання на 31 березня 2021 року учасники справи не з'явилися, судове засідання призначено на 27 квітня 2021 року.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.
Згідно розписки, наявної в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 повідомлений про слухання справи на 27 квітня 2021 року.
23 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання, у зв`язку з неявкою на 27 квітня 2021 року в судове засідання учасників судового розгляду, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
27 квітня 2021 року судом постановлену ухвалу про залишення позову без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, за відсутності заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника.
З вищезазначеного слідує, що 31 березня 2021 року відбулося підготовче засідання, яке ухвалою суду було закрито та призначено справу до судового розгляду, і в підготовче засідання 31 березня 2021 року позивач з`явився, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи.
Відтак, позивач не з'явився лише в судове засідання призначене на 27 квітня 2021 року. 
Аналіз змісту п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче.
Враховуючи викладене, оскільки позивач не з'явився лише в судове засідання, яке призначене на 27 квітня 2021 року, суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки Святошинським районним судом міста Києва ухвалу від 27 квітня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384  ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня2021 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку  не підлягає.
 
Повний текст постанови складено20 вересня 2021 року.

Головуючий:                                      Судді: