КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                        
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
06 липня 2021 року                                                                                                         місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 757/45367/18                                            
номер провадження: 22-ц/824/716/2021        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Устенка Іллі Олександровича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2020 року у складі судді Ковбеля М.М., у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 16 вересня 2017 року у місті  Києві по                             вул. Бастіонна, 1/36 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «Toyota Prius» отримав механічні пошкодження. Позивач вказував, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні даної ДТП. Згідно висновку експертного Державного науково-дослідного експертно - криміналістичного центру від                 18 травня 2018 року №19/13-1/35-ЕД/18 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , у результаті ДТП, яка сталася                            16 вересня 2017 року, складає 74 428 грн 85 коп. 
З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.22, 1166, 1192 ЦК України Департамент патрульної поліції просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду у розмірі 74 428 грн 85 коп.
 РішеннямВасильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2020 року позов Департаменту патрульної поліції задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальні збитки у розмірі 74 428 грн 85 коп. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представникОСОБА_1 - адвокат Устенко І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що чинне законодавство України визначає особливості цивільно - правової відповідальності осіб рядового та начальницького складу МВС України та розділяє повну та неповну відповідальність таких осіб внаслідок умисних дій та з необережності. Вказує, що даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, як спір між працівником та праценадавачем, оскільки  ОСОБА_1 на момент спричинення майнової шкоди позивачу проходив військову службу на посаді поліцейського Департаменту патрульної служби. Натомість суд помилково розглянув даний спір в порядку цивільного судочинства.   
Департамент патрульної поліції не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 74 428 грн 85 коп.,що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. 
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції  зазначеним вимогам закону не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2017 року о 04 год 10 хв. на  вул. Бастіонна, 1/36 сталася ДТП за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , та службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2018 року                  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , Департамент патрульної поліції Національної поліції України є власником автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 .
 Згідно висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 18 травня 2018 року №19/13-1/35-ЕД/18 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 ,у результаті ДТП, яка сталася 16 вересня 2017 року, складає 74 428 грн                    85 коп.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.1166, 1187, 1192 ЦК України й дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем було завдано шкоду майну позивача, а тому ОСОБА_1 несе відповідальність за завдані збитки, розмір яких доведено належними доказами.
Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
По справі встановлено, що на момент спричинення майнової шкоди позивачу відповідач ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію»  служба у поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. 
Звертаючись до суду з даним позовом, Департамент патрульної поліції посилався на положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.22 ЦК України щодо права особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права, ст.1166 ЦК України, якою врегульовано загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та просив стягнути завдану шкоду із відповідача, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час виконання останнім службових обов`язків, а саме здійснення патрулювання на службовому автомобілі (несення публічної служби).
Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративною справою у розумінні п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За правилами п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з п.17 ч.1  ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК Україна майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.
Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст.19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Вказані правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18, а також Верховним Судом у постановах: від 05 лютого 2020 року у справі № 761/19799/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18, від                 25 листопада 2020 року у справі №202/124/19.
Таким чином, розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір з приводу відшкодування органу державної влади шкоди, завданої відповідачем шляхом пошкодження службового автомобіля під час здійснення патрулювання, тобто під час виконання службових обов`язків (несення публічної служби), є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255,                  ч.ч.1,2 ст.377 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
На виконання вимог ч.1 ст.256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови він може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст.ст.374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Устенка Іллі Олександровича задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2020 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - закрити.
Роз`яснити Департаменту патрульної поліції, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови Департамент патрульної поліції може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.
Головуючий    
 
Судді: