23.09.21
22-ц/812/1422/21
Провадження №22-ц/812/1422/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
23 вересня 2021 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 487/469/17
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Поповською Оксаною Михайлівною, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 05 травня 2021 року під головуванням судді Павлової Ж.П., повний текст судового рішення складений 14 травня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01 червня 2012 року по 18 травня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Як вказала позивач, з лютого 2016 року вона з донькою проживають окремо, дитина знаходиться повністю на її утриманні та її батьків, відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 3000 грн. щомісячно.
Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2017 року і до її повноліття. 
Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 29 грудня 2021 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 вказане заочне рішення скасовано.
Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказував, що з 2017 року постійно проживає та працює в м.Кобєлє Вєльке Республіки Польща, проте підтримує родині зв`язки з донькою, спілкується з нею. За твердженням відповідача, він регулярно передавав кошти для забезпечення доньки, а також різні подарунки, одяг, взуття, іграшки, шкільне приладдя. Крім того, від нового шлюбу має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на його утриманні. Також посилався на те, що його щомісячний дохід ледь покриває витрати, через карантинні заходи він вимушений постійно змінювати роботу.
Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2017 року і до її повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Поповська О.М. посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила частково скасувати рішення та ухвалити нове про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Апелянт зазначала, що суд ухвалюючи рішення, залишив поза увагою та не надав належної оцінки наданим доказам, не врахував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення, не з`ясував чи може відповідач надавати аліменти в такому розмірі та вважає, що 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатньо для мінімального розміру аліментів на утримання доньки.
Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходило.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01 червня 2012 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року їх шлюб було розірвано, донька залишилась проживати разом із матір`ю. 
Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання доньки.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно статей 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
З огляду на вищевикладені вимоги закону суд дійшов правильного висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року – 2 395 гривень, з 1 липня – 2 510 гривень.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів на дитину в сумі 2 000 грн. щомісячно, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач є молодою фізично здоровою людиною працездатного віку, може працювати та отримувати дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, частково задовольняючи позов, судом вірно врахована наявність у відповідача малолітньої дитини від іншого шлюбу – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.
Так, суд належним чином оцінив надані сторонами докази на підтвердження існування обставин, які враховуються при визначенні аліментів відповідно до ст. 182 СК України, та правильно прийняв до уваги недоведеність доводів відповідача про те, що він повністю забезпечує доньку усім необхідним, а саме продуктами харчування, одягом, взуттям, шкільним приладдям, телефоном, створенням гарних житлово-побутових умов.
Посилання апеляційної скарги на те, що судом залишено поза увагою та не надано належної оцінки наданим доказам щодо підтримання ОСОБА_2 родинних зв`язків із донькою ОСОБА_4 , а також того, що його батьки приймали участь у вихованні дитини, купували їй різні речі та продукти, не можуть бути прийняті до уваги.
Так, відповідач не надав належних та достатніх доказів того, що він приймає участь в утриманні доньки, оскільки надані ним на підтвердження цих обставин акт від 04.11.2020 р. про проживання ОСОБА_3 у вихідні дні в родині батьків відповідача, відповідь начальника Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївської області за наслідками опитування ОСОБА_1 щодо підтвердження факту спілкування відповідача та його батьків з дитиною, а також копії чеків не містять відомостей щодо надання ОСОБА_2 коштів на утримання доньки 
Також відповідачем у порядку статті 81 ЦПК України не доведено неможливість сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Поповською Оксаною Михайлівною, залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                          В.В. Коломієць
      
     Судді                                                                   О.О. Данилова
                                                                                     
Н.О. Шаманська 

Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року.