Ухвала
30 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 1522/3427/2012
провадження № 61-9892ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до приватного підприємства «Кафе-бар «Арена», «Українсько-Австралійського спільного підприємства «МЕЛЬБУРН-МАРК ЛТД»                            у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання недійсним договору, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
16 червня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті)  ОСОБА_1                                      з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року.
Представник ОСОБА_1 зазначив підставами касаційного оскарження пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України - відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, суд не дослідив зібрані у справі докази, проте представник ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначив з якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду, яку суд апеляційної інстанції застосував при перегляді рішення суду першої інстанції у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу подати уточнену касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, відповідно до кількості учасників справи, яка має відповідати вимогам статей 389, 392 ЦПК України.
23 липня 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 надіслала заяву про усунення недоліків касаційної скарги.
Заява мотивована тим, що заявник не згодна із змістом ухвали Верховного Суду від             24 червня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху, зазначає, що касаційна скарга оформлена з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, підставами касаційного оскарження було зазначено саме пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України. Зазначені в ухвалі висновки Верховного Суду, викладені у справах з господарської юрисдикції тому не мають юридичного значення у цій справі з цивільних правовідносин. Однак, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху щодо зазначення обов`язкових підстав касаційного оскарження ОСОБА_1 не усунуті.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Системний аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, вказаних у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, зокрема, постанови суду апеляційної інстанції, з передбачених пунктами 3 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав, у касаційній скарзі необхідно зазначити, які саме докази не дослідив суд і щодо яких конкретно норм права, застосованих судом апеляційної інстанції в ухваленій ним постанові, відсутній висновок Верховного Суду. Посилання  ОСОБА_1 в касаційній скарзі на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України без наведення належного обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом третім частини другої статті 389 ЦПК України, не можна визнати виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо змісту касаційної скарги в частині зазначення і належного обґрунтування підстав касаційного оскарження.
 
Виконання зазначених приписів норм процесуального права є необхідним для створення можливості перегляду оскаржуваної постанови апеляційного суду в касаційному порядку, адже відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції має повноваження переглядати судові рішення лише в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 
Заява про усунення недоліків касаційної скарги представника ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Виходячи з наведеного, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи те, що  ОСОБА_1 відреагувала на ухвалу про залишення її касаційної скарги без руху, однак її  недоліки не усунула, вважаючи наведене в скарзі обґрунтування належним, суд дійшов висновку про наявність підстав продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 127, 183, 260 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Продовжити  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , строк для усунення недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             М. М. Русинчук