ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2021 р.           Справа№ 911/826/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від заявника:  Олійник Н.О.;
від боржника: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2021

у справі: № 911/826/21 (суддя: Саванчук С.О.)
за заявою Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

до Фізична особа-підприємець Шехов Дмитро Станіславович 
про видачу судового наказу                                                      

                                                    ВСТАНОВИВ:
          Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач ) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізична особа-підприємець Шехов Дмитро Станіславович    (далі - відповідача) про видачу судового наказу (вх. №818/21 від 19.03.2021 року), в якій заявлено про стягнення з боржника заборгованості у сумі 25346,01 грн, яка виникла через систему інтернет-клієнт-банкінгу шляхом підписання з використанням електронного цифрового підпису Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", відповідно до якої боржник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".          
          Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2021 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Шехова Дмитра Станіславовича про видачу судового наказу (вх. №818/21 від 19.03.2021) відмовлено повністю.
          Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"   звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2021 року у даній справі та повернути  справу до суду першої інстанції для вирішення питання  про видачу судового наказу.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема п. 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.
          Так, скаржник вказав, що між сторонами  виник спір  щодо стягнення  заборгованості  за кредитним договором, укладеним між суб`єктами господарювання, тобто з господарських правовідносин. 
          Боржник не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, заборгованість у повному обсязі не погасив, що і стало підставою для  звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості.   
          При цьому, скаржник наголосив на тому, що  підписана боржником заява містить  усі умови кредитування та істотні умови договору, у тому числі текст  підрозділу 3.2.8 «Умови та правила надання кредиту КУБ», тобто боржник  добровільно та свідомо  взяв на себе відповідні зобов`язання. 
          Крім того, за твердженням скаржника, суд першої інстанції  неправильно застосував  висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду  у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки умови кредитування належним чином погоджені із боржником, спростовується висновками суду
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/826/21, передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
                   Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2021   року у справі № 911/826/21 своєю ухвалою від 18.05.2021 року.
          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги № 911/826/21 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
           17.06.2021 року розгляд справи не відбувся.
          Північний апеляційний господарський суд  розгляд справи № 911/826/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021 року призначити на 27.07.2021 року своєю ухвалою від 17.06.2021 року. 
          Представник скаржника  у судовому засіданні 27.07.2021 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва - скасувати.
Представник відповідача у судовому засіданні не прибув. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали  Господарського суду Київської області  в апеляційному порядку за відсутності представника  відповідачів,  який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала  Господарського суду Київської області  від 30.03.2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга   Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - без задоволення, з наступних підстав.
          Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          За приписами  ст. 147 Господарського процесуального кодексу України  судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених  статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
          Відповідно до ч. 1  ст. 148 Господарського процесуального кодексу України  судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України  встановлена форма і зміст заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5)перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
          На підтвердження зазначених вище обставин, до матеріалів заяви стягувачем надано копія анкети-заяви про приєднання до Умов  та правил надання послуги «КУБ»  разом з умовами та правилами  надання кредиту  «Кредит КУБ», яка розміщена на офіційному феб-сайті АТКБ «ПРИВАТБАНК»  http://privatbank.ua, розрахунок заборгованості за договором б/н від 19.02.2020 року станом на 26.02.2021 року.
          Згідно з наданим розрахунком, заборгованість боржника за вказаним кредитним договором станом на 26.02.2021 становить 25    346,01 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 22 534,04 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 1039,53 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1772,44 грн.
          Разом з тим, Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на підтвердження укладення договору не подано до суду підписаної боржником заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а надано лише витяг про підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ.
          Таким чином у суду відсутні докази того, що боржник, як клієнт банку, згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.
          При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що  в матеріалах заяви про видачу судового наказу наявна лише заява про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" та додатки до неї, що суперечить вимогам  ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, при чому, розрахунок вимог заявником здійснюється за умовами договору, що не наданий.
          Відповідно до ч. 1  ст. 152 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог  ст. 150 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам  ст. 148 цього Кодексу; наявні обставини, зазначені у ч. 1  ст. 175 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.
          Відповідно до  ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
          Частиною 1  ст.181 Господарського кодексу України  встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
          Як вбачається з матеріалів справи, заявником пред`явлені вимоги про стягнення як тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), так і складових його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.
          Заявник, обгрунтовуючи право вимоги, у тому числі, її розмір та порядок нарахування, посилається на Умови зобов`язання боржника, що розміщені на офіційному веб-сайті заявника, при цьому, зазначивши посилання на веб-адресу, заявником не вказано веб-адресу конкретної редакції вказаних Умов, а зазначено адресу веб-сайту банку.
          Тобто, заявником взагалі не обґрунтовано те, що поданий до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, відповідає саме тій редакції документу, який був чинним на момент оформлення кредитних відносин та підписання заявки на отримання послуг, як не обґрунтовано й підстави необхідності застосування на даний час саме тієї редакції Умов та правил, що подана заявником.
          За змістом статей  626,  628 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і породжені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
          Відповідно до ч. 1  ст. 1054 Цивільного кодексу України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1  ст. 1048 Цивільного кодексу України).
          Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
          Згідно ч. 1  ст. 633 Цивільного кодексу України  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
          За змістом  ст. 634 Цивільного кодексу України  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
          Оскільки умови договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час підписання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей  633,  634 Цивільного кодексу України  можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
           Під час розгляду заяви про видачу судового наказу, суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, а відповідно до п.8 ч. 1  ст. 152 Господарського процесуального кодексу України  суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
          Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 викладено позицію щодо аналогічних правовідносин про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1  ст. 634 Цивільного кодексу України  за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку можуть ним неодноразово змінюватись.
          Відтак, вказані Умови не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного саме з боржником кредитного договору і ці обставини мають встановлюватись та доводитись заявником із дотриманням принципу змагальності сторін.     
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що  підписана боржником заява містить  усі умови кредитування та істотні умови договору, у тому числі текст  підрозділу 3.2.8 «Умови та правила надання кредиту КУБ», тобто боржник  добровільно та свідомо  взяв на себе відповідні зобов`язання.
          Водночас, твердження скаржника, що суд першої інстанції  неправильно застосував  висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду  у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки умови кредитування належним чином погоджені із боржником, спростовується висновками суду.
          Доводи апеляційної скарги є тотожними до поданої до суду першої інстанції заяви, а вимога апеляційної скарги зводиться до необхідності надання іншої оцінки судом ніж тої, що була вчинена судом першої інстанції.
          За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Київської області  від 30.03.2021 року не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала має бути залишена без змін.
          При цьому, колегія суддів відзначає, що заявник не позбавлений права звернутися з відповідним позовом у позовному провадженні.
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення  (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Керуючись ст. ст.   255,  267-271,  280-285,  287  Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
                    
           1.  Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2021 року у справі № 911/826/21 залишити без задоволення. 
           2.  Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.03.2021 року у справі №911/826/21 залишити без змін.
           3.  Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.   Матеріали справи №911/826/21 повернути до Господарського суду Київської області. 

          Постанова апеляційної інстанції не підлягає оскарженню, відповідно до вимог  ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.  

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 03.08.2021 року.