ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/457/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року (суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 13.05.2021 року) у адміністративній справі №340/457/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд, - 

в с т а н о в и в:
          У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 року, виходячи з 62% суддівської винагороди та зобов`язати відповідача провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці з 18.02.2020 року відповідно у розмірі 90% суддівської винагороди та виплачувати з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.  
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо перерахунку довічного  грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 62% суддівської винагороди та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 90% винагороди судді, сума якої зазначена у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області від 10.03.2020 року №207, виплатити додаткові кошти. 
          З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у частині задоволених позовних вимог. Апелянт вважав, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду. Апелянт також вважав, що до спірних правовідносин слід застосовувати ст.142 Закону України від 02.06.2016 року №1402 «Про судоустрій і статус суддів», для застосування розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді немає підстав, оскільки зазначений розмір було передбачено Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» , але з моменту прийняття рішення Конституційного Суду України  від 18.02.2020 року №2-р/2020  цей Закон в частині регулювання щомісячного грошового утримання втратив чинність. Апелянт вважав, що неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з 2008 року перебуває на обліку в Управлінні, стаж роботи на посаді судді склав більше 25 років, оскільки Управління виплачувало грошове забезпечення у розмірі 90% суддівської винагороди. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року Управління зобов`язано перерахувати утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області від 10.03.2020 року №207 та виплатити додаткові кошти, виконуючи рішення суду, відповідач застосував відсоткове співвідношення у розмірі 62%. Суд зазначив, що право на відставку (20 років стажу) виникло відповідно до Закону України від 15.12.1992 року «Про статус суддів», ч.1 ст.43 якого було встановлено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Посилаючись на статті 22, 46 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, суд зазначив, що право на пенсію є конституційним правом людини; грошове утримання судді у відставці є гарантією незалежності судді під час здійснення правосуддя та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд вважав, що, визначаючи відсоткове співвідношення утримання до винагороди на рівні 62%, пенсійний орган звузив обсяг конституційного права судді у відставці ОСОБА_1 .
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на момент виходу у відставці – Закону України «Про статус суддів»).
          Згідно розрахунку стажу роботи, з якого встановлено ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді – розмір складає 26 років, 03 місяці, 17 днів.
          Встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №340/1140/20, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №207 від 10.03.2020 року та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №207 від 10.03.2020 року з утриманням різниці, яка була виплачена в цей період.
          Встановлено, що на виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №207 від 10.03.2020 року відповідно до ст.142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи зі стажу роботи на посаді судді 26 років 03 місяці 17 днів у розмірі 62% суддівської винагороди працюючого судді (77412,46 грн.).
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду про те, що до спірних правовідносин в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 має застосовуватися Закон України «Про статус суддів», який визначав, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування ч.3 ст.142 Закону України від 02.06.2016 року №1402 «Про судоустрій і статус суддів» та визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 62% суддівської винагороди працюючого судді обмежує права ОСОБА_1 , оскільки розмір довічного грошового утримання компенсований збільшенням суддівської винагороди, від якої обраховується грошове утримання судді у відставці. 
Згідно ч.3 ст.142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VI  «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч.3 ст.135 вище вказаного Закону базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а саме пунктами 22, 23, 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VI «Про судоустрій і статус суддів». До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
Законом України від 16.10.2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року, зокрема для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»   встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону від 07.07.2020 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами. Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Отже, з 19.02.2020 року для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 має обраховуватися з розрахунку стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці (повних 26 роки) та складає 62 відсотків (50 відсотків + (6 років х 2 відсотків)). 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що після прийняття рішення Конституційним Судом України від 18.02.2020 року №2-р/2020 умови призначення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці є однаковими, як для суддів, які не проходили кваліфікаційне оцінювання, так і тих, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, що, у свою чергу, не порушує гарантії незалежності суддів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вірно визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області від 10.03.2020 року №207. 
Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.242 КАС України керується судовою практикою, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.07.2021 року у справі №200/9113/20-а.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у адміністративній справі №340/457/21 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова