ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 р.	Справа № 520/2373/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 15.04.21 року по справі                  №520/2373/21
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
          - визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.02.2021 року №320;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1  з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до                ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.02.2021 року №320 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.
Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року у справі №520/2373/21 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що  вказана вище ухвала є такою, що підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Зазначає, що залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ним  пропущено строк звернення до суду з даним позовом без поважних на те причин, хоча з ухвали вбачається, що за оскарженням рішення він  звернувся у межах строку позовної давності. Зазначає, що суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду, не перевірив правомірність прийнятого пенсійним органом рішення, при тому, що таке рішення оскаржене ним до суду у строк, встановлений ст.122 КАС України (позовну заяву направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку у лютому 2021 року). Посилається на правові позиції Верховного Суду в обґрунтування своєї позиції.  Зазначає, що категорично не погоджується з рішенням відповідача від 04.02.2021 року №320. Просить врахувати під час розгляду справи,  що відповідно до вимог статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилаючись на те, що судом першої інстанції прийнято законне та вірне рішення, а апеляційна скарга не може підлягати задоволенню, просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року по справі №520/2373/21 залишити без задоволення, а вказану ухвалу залишити без змін. 
Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені  заздалегідь та належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши  рішення  суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 11), перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як одержувач пенсії по ІІ групі інвалідності від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до      Закону № 796-ХІІ. 
У Рішенні №320 від 04.02.2021 відповідачем зазначено про відсутність підстав для проведення виплат пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 в інших розмірах, ніж ті, які передбачено Постановою КМУ №745 від 06.07.2011р. (а. с. 19-20).
          Приймаючи рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що застосовуючи правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 слід залишити позов без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
          За змістом ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
          Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
          Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
          Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
          Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 5 ч.1 ст.171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 ч.1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З аналізу наведених вище приписів ст.ст. 123, 171 КАС України випливає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.
Колегія суддів звертає увагу, що суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Закріплений у ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві (клопотанні) позивача обґрунтувань щодо строку звернення до адміністративного суду. 
До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху з пропозицією подати заяву (клопотання) про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення строку.
Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у ч.3 ст.123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.
Як вбачається з матеріалів справи, під час відкриття провадження у справі суд першої інстанції в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 22.02.2021 року не давав правової оцінки питанню  пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та фактично вважав, що позов подано з дотриманням строків, передбачених КАС України. 
При цьому, залишаючи позов без розгляду в оскаржуваній ухвалі від 15.04.2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що отримання позивачем рішення відповідача від 04.02.2021             №320 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись                 про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти майже через шість років після отримання пенсії за серпень 2014 року.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з наведеним вище висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з огляду на таке. 
Так,  колегія суддів звертає увагу, що у зв`язку  з відкриттям провадження у даній справі, відповідно до ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 22.02.2021 року, позивач мав обґрунтовані сподівання  на те, що ним дотримано строки звернення до адміністративного суду з позовом та відповідно, що суд                    не вважає такий строк пропущеним. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена у постановах  від 23.09.2020 по  справі №640/5645/19, від 17.03.2021 року по справі № 160/3092/20,  від 20.04.2021 року по справі  №640/17351/19 щодо застосування положень ч.ч.3,4 ст.123 КАС України  дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, з урахуванням наведеного вище, якщо у суду виникли сумніви щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом вже після відкриття ним провадження у справі, останній, виходячи зі змісту приписів ч.3 ст.123 КАС України,  повинен був з`ясувати це питання, шляхом надання позивачу можливості обґрунтувати питання дотримання ним такого строку поданням відповідної заяви (клопотання)  до суду. 
При цьому, колегія суддів  звертає увагу, що на неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 08 серпня 2019 року у справі №480/106/19, від 11 лютого 2020 року у справі №640/9242/19, від 10 червня 2020 року у справі №620/1715/19, від 23 вересня 2020 року в справі 640/5645/19. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи, дій, направлених на реалізацію процесуальних гарантій позивача, шляхом надання можливості звернення з відповідною заявою  (клопотанням)  до суду останній  не вжив, як це передбачено ч.3 ст.123 КАС України.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції, застосовуючи приписи ч.3 ст.123 КАС України та п.8 ч.1 ст.240 КАС України, неправомірно залишив позовну заяву без розгляду. 
Отже, суд першої інстанції на вказані особливості залишення без розгляду позовних заяв з підстав пропуску строку звернення до суду уваги не звернув, чим допустив процесуальні порушення,  тобто прийняв передчасне та необґрунтоване рішення про залишення позовної заяви без розгляду. 
При цьому, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не було надано позивачу можливості обґрунтувати питання дотримання ним строку звернення до адміністративного суду, шляхом подання відповідної заяви (клопотання) до суду, колегія суддів вважає, що такі процесуальні порушення мають бути усунені в суді першої інстанції, а тому відповідно суд апеляційної інстанції на час розгляду скарги позивача не надає правової оцінки питанню дотримання останнім строку звернення до адміністративного суду чи поважності причин його пропуску. 
З урахуванням наведених вище висновків, обґрунтування судом першої інстанції залишення позовної заяви без розгляду правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних  Касаційного адміністративного суду, яка була викладена в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 є помилковим. 
          Згідно з ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Відповідно до ст.320 КАС України підставами  для  скасування  ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і  направлення  справи  для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
          На підставі викладеного колегія суддів колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для усунення виявлених порушень норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 520/2373/21  скасувати.
Направити справу №520/2373/21 для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  09.07.2021 року