Справа № 346/2468/19 
Провадження № 22-ц/4808/1140/21 
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача        Девляшевського В.А., 
               суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
               секретаря                Петріва Д.Б.,
з участю:         ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене головуючим суддею Беркещук Б.Б. від 24 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
В травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі та виділення у власність ОСОБА_3 Ѕ частки будинку та господарських споруд.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено. Ухвалено провести реальний розподіл будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_3 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №384 від 31.07.2020 1/2 частину будинковолодіння по варіанту №2 як співвласнику № 1 з часткою 1/2 в житловому будинку 1 поверху, що складається з приміщень: 1-1 коридор площею 6,6 кв.м. вартістю 9608 грн., 1-2 котельня площею 6,4 кв.м. вартістю 9317 грн., 1-3 кімната площею 31,3 кв.м. вартістю 53572 грн, а всього по житловому будинку площею 44,3 кв.м вартістю 72497 грн. Разом ОСОБА_3 , як співвласнику 1/2 частки, виділено наступні будівлі та споруди : літню кухню позначену літерою «Б» вартістю 31620 грн, стайню літ. «В» вартістю 10822 грн, навіс літ. «Д» -3820 грн. Виділено ОСОБА_1 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №384 від 31.07.2020 1/2 частину будинковолодіння по варіанту №2 як співвласнику № 2 з часткою 1/2 в житловому будинку 1 поверху, що складається з приміщень: 1-4 кімната площею 17,9 кв.м. вартістю 30637 грн, 1-5 кухня 15,6 кв.м. вартістю 22710 грн, а всього по житловому будинку площею 33,5 кв.м вартістю 53 347 грн. Разом ОСОБА_1 , співвласнику 1/2 частки, виділено наступні будівлі та споруди : стодолу, позначену літерою «Г» вартістю 8912 грн, гараж літ. «З» вартістю 6154 грн, майстерня літ. «Ж» - 19312 грн. Будівлі та споруди : вбиральню літ. «К»- 319 грн, криницю літ. «№1»- 849 грн, огорожу літ. «№2» - 1697 грн залишено в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15517 грн компенсації вартості за відступлення від рівності часток. При запропонованому варіанті розподілу співвласникам необхідно провести наступні переобладнання житлового будинку згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №384 від 31.07.2020: між приміщеннями 1-1 і 1-5 демонтувати двері і закласти проріз цеглою; вікно в приміщенні 1-5 демонтувати і встановити двері (2 шт), які ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконати спільно. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначив, що він проти поділу домоволодіння в натурі не заперечував. Однак, судом першої інстанції проведено розгляд справи без його участі. Вказує, що суд за відсутності сторін постановив ухвалу про призначення експертизи за клопотанням позивача, у зв`язку з чим його було позбавлено права подати додаткові питання експерту, надати документи та висловити свої зауваження. На думку апелянта, його позбавлено можливості надати заперечення щодо визначених експертом варіантів поділу будинковолодіння. Не погоджується з варіантом розподілу, оскільки позивачці виділено у власність кімнати та інші приміщення, які не потребують додаткового переобладнання, зокрема вхід, окремо визначена придатна для проживання літня кухня. Тому, так як позивачка має право користуватись літньою кухнею із наявним входом з вулиці, то відповідно апелянту належало б виділити вхід в будинок, що позначений в технічному паспорті літ. 1-1 «коридор». В даному випадку відступ від ідеальної частки був би меншим. Також вказав, що при визначеному варіанті поділу відповідачу необхідно самостійно створити вхід до належної йому частини будинку, встановити двері, вартість яких 13700 гривень. Рішення суду першої інстанції просив скасувати та постановити нове рішення. Просив провести розподіл будинковолодіння та виділити у власність ОСОБА_3 Ѕ його частки, що складається з приміщень: котельні площею 6,4 кв.м, кімнати площею 31,3 кв.м, літню кухню позначеною літерою «Б», стайню літ. «В» та навіс літ. «Д». Виділити у власність ОСОБА_1 Ѕ частки, що складається з приміщень: коридор площею 6,6 кв.м, кімнати площею 17,9 кв.м, кухні площею 15,6 кв.м, стодолу літ. «Г», гараж літ. «З», майстерня літ. «Ж». Будівлі: вбиральню, криницю та огорожу просив залишити в спільному користуванні. 
Представником ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу. Він вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказує, що після ухвалення судового рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку будинковолодіння апелянт фактично захопив його, відмовлявся допускати позивачку до будинку. Відмовлявся в добровільному порядку провести поділ будинку на дві частини, з влаштуванням окремих входів. За час свого проживання в будинку апелянт привів його в непридатний стан. Позивачка вже провела ремонтні роботи у виділеній їй частині будинковолодіння. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Апелянт зазначив, що йому було відомо про призначення судом в справі будівельно-технічної експертизи, він чекав на її проведення чотири місяці, але змушений був поїхати закордон на заробітки, а тому не зміг поставити запитання експерту. ОСОБА_1 також пояснив, що після припинення з ОСОБА_3 шлюбно-сімейних відносин між ними склався порядок користування спірним житловим будинком згідно якого він займає кімнати №1-4, 1-5, які й присуджені йому судом згідно ІІ варіанту експертизи. Присудження цих приміщень його задовольняє. Однак, він вважає, що при поділі будинку можна було б передбачити влаштування входу у присуджену йому частину будинку з наявного коридору, а не шляхом влаштування нового окремого входу зі сторони кухні.
Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, рішення суду вважає законним, а тому просив залишити його без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виділення у власність позивачу ОСОБА_3 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи 1/2 частину будинковолодіння по варіанту №2 як співвласнику № 1 з часткою 1/2, виділивши при цьому у власність відповідачу ОСОБА_1 1/2 частину будинковолодіння по варіанту №2 як співвласнику № 2 з часткою 1/2.
Колегія суддів погоджується з цим висновком місцевого суду, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 квітня 2014 року визнано за ОСОБА_1 право власності на одну другу частину житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, сторонам у справі належать по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами до нього.
У висновку експерта № 384 за результатами проведення судової будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи від 31.07.2020 на розгляд суду запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в частках по Ѕ, який знаходиться в АДРЕСА_2 з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими входами-виходами, при умові виконання перепланування.
Згідно першого варіанту розподілу (табл. №1, 2), котрий запропоновано по фактичному користуванні співвласників: І співвласнику Ѕ частки пропонується надати наступні приміщення І поверху : 1-1 коридор площею 6,6 кв.м. вартістю 9608 грн, 1-2 котельня площею 6,4 кв.м вартістю 9317 грн, 1-3 частина кімнати площею 22,5 кв.м., всього 35,5 кв.м вартістю 57435 грн. ІI співвласнику 1/2 частки пропонується надати наступні будівлі та споруди: літню кухню позначену літерою «Б» вартістю 31620 грн, стайню літ. «В» вартістю 10822 грн, навіс літ. «Д» -3820 грн, в спільному користуванні залишити: вбиральня літерою «К» вартістю 319 грн., криниця літ. «№1» вартістю 849 грн, огорожа літ. «№2».
Відповідно до другого варіанту розподілу (табл. № 3,4), який запропоновано по фактичному користуванні співвласників: І співвласнику Ѕ частки пропонується надати наступні приміщення І поверху : 1-1 коридор площею 6,6 кв.м. вартістю 9608 грн, 1-2 котельня площею 6,4 кв.м. вартістю 9317 грн, 1-3 кімната площею 31,3 кв.м. вартістю 53572 грн, а всього - площею 44,3 кв.м вартістю 72497 грн. ІІ співвласнику 1/2 частки пропонується надати наступні будівлі та споруди : літню кухню позначену літерою «Б» вартістю 31620 грн, стайню літ. «В» вартістю 10822 грн, навіс літ. «Д» -3820 грн. Реальна частка І співвласника Ѕ частки складає 121 624 грн, що на 15 517 грн більше за ідеальну частку. Експертом зазначено, що в даному варіанті необхідно між приміщеннями 1-1 і 1-5 демонтувати двері і закласти проріз цеглою. Вікно в приміщенні 1-5 демонтувати і встановити двері (2 шт). ІІ співвласнику Ѕ частки пропонується надати приміщення І поверху: 1-4 кімната площею 17,9 кв.м. вартістю 30 637 грн., 1-5 кухня 15,6 кв.м. вартістю 22710 грн.,  а всього - площею 33,5 кв.м вартістю 53 347 грн. Також наступні будівлі та споруди : стодолу позначену літерою «Г» вартістю 8912 грн, гараж літ. «З» вартістю 6154 грн, майстерня літ. «Ж» - 19312 грн. Реальна частка ІІ співвласника Ѕ частки складає 90 590 грн., що на 15 517 грн. менше за ідеальну частку. Будівлі та споруди : вбиральню літ. «К»- 319 грн, криницю літ. «№1»- 849 грн., огорожу літ. «№2» - 1697 грн. пропонується залишити в спільному користуванні .
Згідно висновку експертизи ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 212 214 грн.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Положеннями ст. 364, 367 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, в постанові від 01.07.2019 у справі № 404/10673/14-ц висловив позицію, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася.
При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.
Наведене узгоджується з правовим висновком, зазначеним у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №345/1486/15-ц (провадження №61-14258св18).
Аналогічні роз`яснення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок».
Колегія суддів зауважує, що згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта не передбачено варіанту поділу будинковолодіння за варіантом, запропонованим апелянтом. Про можливість такого варіанту поділу ОСОБА_1 ніяких об`єктивних і належних відомостей суду не надав.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Однак, відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Щодо посилань апелянта на незаконність проведеної експертизи по справі та порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи без участі відповідача, то такі суд апеляції інстанції до уваги не приймає. Апелянт в судовому засіданні ствердив, що йому було відомо про призначення експертизи, він очікував її проведення чотири місяці, однак так і не зміг поставити свої запитання експерту, оскільки змушений був поїхати за кордон. Разом з тим, зауважує колегія суддів, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості направити свої запитання експерту в письмовому вигляді, проте такою можливістю не скористався.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Тому апеляційний суд констатує, що сторона, яка брала участь в судовому засіданні, давала відзив, тобто була задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Долучений до матеріалів справи експертний висновок містить відповіді на всі питання, вирішення яких є обов`язковим та необхідним для правильного вирішення спору. При призначенні експертизи судом враховано питання, для вирішення яких необхідні спеціальні знання. Апелянтом не надано ніяких належних і допустимих доказів можливості іншого варіанту поділу спірного будинку, відмінного від варіантів, запропонованих експертом. Отже, відсутні правові підстави для відхилення судом експертного висновку. Тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого загального суду щодо виділу часток сторін в натурі за другим варіантом поділу запропонованим експертом.
За цим варіантом позивачці присуджується частина житлового будинку і споруд загальною вартістю 121 624 грн, що становить 57,31% ідеальних часток спірного будинковолодіння. Судом зобов`язано її компенсувати ОСОБА_1 15517 грн до рівності часток співвласників.
Відповідачу присуджено іншу частину будинку і споруд загальною вартістю 90 590 грн, що становить 42,69% ідеальних часток. На обох сторін покладено обов`язок щодо участі в переобладнанні будинку для його реального поділу.
В засіданні апеляційного суду з`ясовано, що в кімнату № 1-5 (кухня), яку присуджено ОСОБА_1 вже проведено водопровід і газопостачання. Пояснень щодо цього відповідач не заперечував. Йому та ОСОБА_3 залишається облаштувати окремі прилади обліку електро- та водовідведення. Необхідність таких робіт у зв`язку із реальним поділом будинку визнають обидві сторони.
Установивши, що висновком експерта № 384 за результатами проведення судової будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи від 31.07.2020 визначена технічна можливість виділення кожному із співвласників частини будинку у відповідності до розміру часток із зобов`язанням сторін здійснити переобладнання житлового будинку шляхом демонтажу між приміщеннями 1-1 і 1-5 дверей і закладенням прорізу цеглою; демонтажу вікна в приміщенні 1-5 і встановлення дверей (2 шт), суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про технічну можливість проведення реального розподілу в натурі вищевказаного спірного будинковолодіння у співвідношенні 1/2 та Ѕ.
Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, взявши до уваги технічну можливість виділу співвласникам їх часток у спільній частковій власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводити апелянта щодо необґрунтованого покладення на нього додаткових витрат, оскільки за резолюцією суду на сторін покладено спільний обов`язок здійснення переобладнання будинковолодіння, що жодним чином не порушує майнового інтересу апелянта.
Посилання сторони відповідача на те, що позивач не вчиняла дій, спрямованих на досягнення мирних домовленостей щодо поділу в натурі належного їм майна, не заслуговують на увагу, оскільки такі є правом, а не обов`язком сторони.
З огляду на викладене, місцевим судом правомірно було взято до уваги підтверджену належними доказами по справі наявність технічної можливості переобладнання спірного житлового будинку в ізольовані приміщення та виділення співвласникам їх часток в натурі за другим варіантом поділу. 
Вирішуючи даний спір, пріоритет слід надавати конвенційним та конституційним положенням про право власності, виходячи із розміру ідеальних часток у майні та технічної можливості поділу об`єкта. Всі інші обставини, як то порядок фактичного користування нерухомим майном на тих самих умовах, що і до поділу тощо є супутніми і враховуються судом при можливості дотримання при поділі загального принципу непорушності права власності.
Однак, слід констатувати, що обраний судом варіант поділу будинку відображає фактичний порядок користування житловими приміщеннями будинку. Про це зазначив у засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не приймає до уваги варіант поділу запропонований апелянтом, оскільки можливість його реалізації не підтверджена об`єктивними доказами. З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з поділом будинком виключно в частині включення в частку позивачки коридору, в якому розміщені вхідні двері до будинку. Колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апелянта з приводу того, що позивачка має право користуватись літньою кухнею із наявним входом з вулиці, то відповідно апелянту належало виділити вхід в будинок. Адже, згідно технічної документації літня кухня не примикає до будинку, не є прибудовою, є відокремленим приміщенням, з неї не можливо потрапити в житлове приміщення виділене позивачці. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо реального розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд, то відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого в іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевий суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів, а оскаржуване рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування рішення не встановлено.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 грудня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        І.В. Бойчук 
                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 20 вересня 2021 року.