справа № 754/3250/21
головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
провадження № 22-ц/824/9449/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
27 вересня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Суханової Є.М., Гаращенка Д.Р.,
за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Панчука Юрія Павловича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження
у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -
в с т а н о в и в :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просив зняти арешт майна та заборону на його відчуження.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.
Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що відповідно до частин 3-5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 204/2494/20 від 28 жовтня 2020 року.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Панчук Ю.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною з огляду на те, що позивач та його представник тричі зверталися до відповідача з метою отримання інформації з приводу виконавчого провадження, а також з приводу зняття арешту з майна. 
Однак, згідно з відповіді, відповідач не може надати детальної інформації з приводу виконавчого провадження, оскільки воно передано до архіву та знищено у зв`язку з закінченням строку його зберігання. Арешт з майна позивача також знято не було.
Відповідачем, Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 06 вересня 2021 року виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають, надати більш детальну інформацію не має можливості, тому просить розглянути справу в апеляційній інстанції за відсутності представника відділу (вх.№ 101430 від 14 вересня 2021 року).  
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
 
Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом до відділу державної виконавчої служби про зняття арешту майна та заборони на його відчуження, посилався на те, що його майно незаконно утримується під арештом, оскільки у державній виконавчій службі відсутні виконавчі документи на виконанні.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
З моменту отримання письмової відповіді від державного виконавця про неможливість здійснити зняття арешту з майна (коштів) боржника або не отримання відповіді, боржник  має право звернутися за вирішенням зазначеного питання до суду шляхом подачі скарги на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом X Закону України «Про виконавче провадження» та відповідними розділами ЦПК України або відповідною позовною заявою про зняття арешту з майна боржника.
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. 
Отже, з огляду на це, саме особа, яка не є стороною виконавчого провадження - має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. 
 
Разом з тим, порушене право особи,  яка  мала статус боржника у виконавчому провадженні, внаслідок не зняття відділом державної виконавчої служби  арешту з його майна, підлягає захисту шляхом звернення з позовом про зобов`язання відповідача, відділу державної виконавчої служби,  зняти арешт з нерухомого майна в порядку адміністративного судочинства.
З огляду на це, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, - не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
(Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 204/2494/20 від 28 жовтня 2020 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Панчука Юрія Павловича залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30  днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст судового рішення складений 27 вересня 2021 року.

 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Є.М. Суханова 
 
                                                                                                            Д.Р. Гаращенко