КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/31834/19                                                                                   Головуючий у І інстанції Осаулова А.А.
Провадження №22-ц/824/7942/2021                                                                   Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ОСОБА_2 пред`явила в суді вище вказаний позов посилаючись на те, що 19 червня 2015 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано  шлюб.  Сторони мають сина ОСОБА_3 2016 року народження.
З грудня 2017 року відносини між сторонами припинено, вони не проживають разом. Посилаючись на різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри просила розірвати шлюб.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року позов задоволено.
Шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 768,40 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого, вважає, оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що жодної заяви про розгляд справи в його відсутності не подавав. Також до заяви про перегляд заочного рішення було долучено зразки підпису, для спростування висновку суду, що ним дана заява підписувалась.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав жодних підстав для винесення заочного рішення. Тому, що не було враховано вказівки Верховного суду, в яких вказано, що у разі надходження від відповідача заяви про розгляд справи у його відсутності суд також не вправі ухвалювати заочне рішення. 
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким надати подружжю строк на примирення.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому зазначено, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Заочне рішення суду було прийняте на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, відповідно вимог діючого матеріального та процесуального законодавства. Твердження відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Додатково у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 відмовився приходити до суду під час розгляду справи за вище вказаним позовом, тому погодився написати заяву про розгляд справи в його відсутність.
В присутності позивачки, ОСОБА_1 завірив копії сторінок свого паспорту, картку платника податків а також власноруч підписав заяву про надання згоди на розірвання шлюбу, які було долучено нею до позовної заяви.
Оригінал заяви ОСОБА_1 від 05 вересня 2019 року з його особистим підписом про надання згоди про розлучення міститься в матеріалах позовної заяви.
Крім того, зазначає, що відповідач належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомляв. Виходячи з наведеного суд мав право ухвалити заочне рішення.
На підставі викладеного у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та надати строк для примирення. Пояснив, що після скасування рішення суду і за відсутності примирення з позивачкою він сам звернеться до суду з позовом про розірвання шлюбу.
ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Пояснила, що 14 серпня 2020 року вона зареєструвала шлюб з іншою особою, отже не може бути скасоване рішення про розірвання шлюбу з відповідачем і надання строку для примирення сторін. Примирення відбутись не може.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи таке.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №934 від 19 червня 2015 року (а.с. 4).
У сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім`я розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Колегія суддів погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.
Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України).
У відповідності до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Шлюб носить собою добровільний характер, який ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. У разі розладу подружніх стосунків один із подружжя має право подати позов про розірвання шлюбу.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права.
Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що знайшли свого підтвердження доводи апелянта, щодо відсутності підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки в матеріалах справи містяться докази про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.
Посилання відповідача на те, що ним була подана заява про розгляд справи у відсутності відповідача та визнання позовних вимог, отже суд не мав права ухвалювати заочне рішення, спростовуються самим же відповідачем, оскільки він посилається також на те, що така заява ним не подавалась. Оскільки заява від імені відповідача про розгляд справи за його відсутності була подана позивачкою разом із позовною заявою, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв її до уваги, а надсилав на адресу відповідача повістки про виклик в судове засідання і у зв`язку із неявкою відповідача ухвалив заочне рішення. 
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно дослідив і дав оцінку наданим позивачем доказам і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 280, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 липня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: