СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2021 р.                                                              Справа № 520/4005/2020  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В. , суддя  Россолов В.В. 
за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.
за участю представників учасників справи:
позивача – Литвин А.Б.
1-го відповідача – Гуляєв А.В.
2-го відповідача – не з`явився
третьої  особи – Лазебний Д.В. 
розглянувши апеляційну скаргу Компанії "Стантіс Лімітед" (вх.№ 1904Х/1) та апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№ 1906Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 520/4005/2020, повний текст якого складено та підписано 01.06.2021 суддею Прохоровим С.А. у приміщенні господарського суду Харківської області 

за позовом	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )     	
до	1) Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович (62801, Харківська область, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48)  2) Печенізька районна державна адміністрація Харківської області  (62801, Харківська область, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, код ЄДРПОУ 23147527)    	
про   та  позовом   до    про	визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Компанії "Стантіс Лімітед" (реєстраційний №НЕ 153162, 30 Карпенісіу, 1077, м. Нікосія, Кіпр)  1) Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович   2) Печенізька районна державна адміністрація Харківської області  визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії 	
ВСТАНОВИЛА:

Колесник О.І., звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича та Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, в якому просив:
- визнати протиправною реєстраційну дію, вчинену 07.02.2020 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем ''Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації", номер запису № 14801110058053431, а саме державну реєстрацію припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр "Макс-Велл" (далі – ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл"), ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4.
- скасувати реєстраційну дію "Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації", номер запису 14801110058053431, а саме державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4. вчинену 07.02.2020 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем шляхом відміни державної реєстрації припинення вказаної юридичної особи та внесенням відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 позов задоволено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2020 року апеляційну скаргу Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі № 520/4005-2020 скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича, Печенізької районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – закрито.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 справу №520/4005/2020 направлено до господарського суду Харківської області за встановленою юрисдикцією.
Матеріали справи №520/4005/2020 надійшли до господарського суду Харківської області 14.09.2020.
21.10.2020 першим відповідачем - Державним реєстратором було подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. №24545) в якому він просив призначити у справі № 520/4005/2020 технічну експертизу давності документу – договору про надання консультаційних послуг та правової допомоги від 24 вересня 2014 р.
27.10.2021   ОСОБА_1 надані заперечення на клопотання про призначення експертизи вх. №25075.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 у справі № 520/4005/2020 задоволено клопотання першого відповідача про призначення експертизи. Призначено у справі № 520/4005/2020 технічну експертизу. Доручено проведення судової експертизи експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 34).
Провадження у справі 520/4005/2020 зупинено до отримання висновку експертів.
10.11.2020 ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.10.2020 по справі №520/4005/2020 про призначення експертизи.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 28.10.2020 по справі №520/4005/2020 без змін.
05.01.2021 (після повернення матеріалів справи до господарського суду Харківської області) справу було направлено до ХНД ЕКЦ МВС України для проведення експертизи.
01.02.2020 до суду повернулися матеріали справи №520/4005/2020 з повідомленням про неможливість проведення експертизи.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.02.2021, зокрема,  провадження у справі було поновлено та призначено підготовче засідання на 21.03.2021. 
23.02.2021 до суду надійшла позовна заява Компанії "Стантіс Лімітед" вх. № 4493 до першого відповідача – Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича та до другого відповідача – Печенізької районної державної адміністрації Харківської області з самостійними вимогами щодо предмету позову в якій Компанія "Стантіс Лімітед" просить суд :
1. Визнати незаконною реєстраційну дію, вчинену 07.02.2020 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем "Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації", номер запису № 14801110058053431, а саме державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4.
2. Скасувати реєстраційну дію "Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації", номер запису 14801110058053431, а саме державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4, вчинену 07.02.2020 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Позовні вимоги третьої особи обґрунтовані тим, що реєстраційна дія про припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" є незаконною, оскільки у нього є заборгованість перед Компанією "Стантіс Лімітед"  на підставі договору позики № 1 від 15 грудня 2006 року.
Ухвалою суду від 25.02.2021 було залучено Компанію "Стантіс Лімітед" до участі у справі №520/4005/2020 у якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Прийнято до позовну заяву Компанії "Стантіс Лімітед" до спільного розгляду з первісним позовом ФОП Колесника Олега Івановича. 

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 5204005/2020 в позові ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Судові витрати ОСОБА_1 пов`язані з розглядом справи покладено на позивача - ОСОБА_1 .
Стягнуто з Колесника Олега Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь державного бюджету України - 3 363,00 грн недоплаченого судового збору.
В позові Компанії "Стантіс Лімітед" відмовлено повністю.
Судові витрати Компанії "Стантіс Лімітед" пов`язані з розглядом справи покладено на Компанію "Стантіс Лімітед".

Компанія "Стантіс Лімітед" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення вимог компанії "Стантіс Лімітед" у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а саме, п. 3 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та порушення норм процесуального права, а саме, ч. 4 ст. 236 ГПК України, щодо неврахування висновків, викладених в постанові Верховного Суду у справі № 815/132/18.
Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт укладання правочину саме 24.09.2014, оскільки жодною із сторін не доведено зворотного та, на думку апелянта, в матеріалах справи містяться численні докази, які підтверджують укладання договору.
Також, апелянт зазначає, що неприйняття до уваги господарським судом Харківської області нотаріально завірених копій документів, відповідність яких оригіналам, на думку апелянта, не викликає сумнівів у сторін та суду, на підставі ст. 91 ГПК України є неправомірною.
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з  2013 року кредитором ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" за договором позики № 1 від 15.12.2006 стала Компанія "Латан Корпорейшн Лімітед", а не третя особа, з посиланням на постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 922/2241/16, оскільки, на думку апелянта, в зазначених постановах судами взагалі не встановлювались обставини правомірності вимог Компанії "Стантіс Лімітед" до ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" на суму 15,9 мільйонів доларів США.
Крім того, не відповідає дійсності посилання суду першої інстанції на те, що в обґрунтування позову третя особа посилається на рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 18.07.2016. В свою чергу, Компанія "Стантіс Лімітед" під час розгляду даної справи посилалась на лист Міністерства юстиції України від 13.04.2021 стосовно наявності в ЄДР на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії відомостей про подання Компанією "Стантіс Лімітед" вимог до ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл».
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилань Компанії "Стантіс Лімітед" на рішення комерційного суду в зв`язку з тим, що ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл» не є стороною у справі № 2009, том 1099, оскільки зазначеним рішенням було накладено арешт на активи відповідача, зокрема, ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл», та заборонено без попередньої письмової згоди адвокатів АТ «БТА Банк» розпоряджатись та/або зменшувати вартість своїх активів, серед яких  ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл».
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі № 520/4005/2020, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 22.07.2021.

ОСОБА_1 із вказаним рішенням суду першої інстанції також не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 . Судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції визнав встановленою обставину передачі державним реєстратором Гаспаряном Г.А. документів, на підставі яких проводилась оскаржувана реєстраційна дія, до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, що не підтверджено доказами по справі, чим порушив норми процесуального права, а саме ст. 13, 14, 73 - 97 ГПК України, визнав встановленою обставину подання державному реєстратору та прийняття державним реєстратором документів для проведення державної реєстрації на підставі неналежного та недопустимого доказу, а саме на підставі копії опису на якому відсутні підпис заявника, його прізвище та ініціали, а також власноруч зазначена дата, що є порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. 13, 14, 73 - 97 ГПК України, ст. 19 Конституції України ст. 14 Закону про державну реєстрацію. Порушив норми процесуального та неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 13, 14, 73 - 97 ГПК України, ст. 19 Конституції України, ст. 14, ч. 3 ст. 29 Закону про державну реєстрацію, п. 1 розділу 6 Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, пославшись на те, що неотримання суб`єктом зберігання документів, на підставі яких проводилась оскаржувана реєстраційна дія, не впливає на законність прийнятого державним реєстратором рішення, та відхилив аргументи позивача про відсутність в матеріалах реєстраційної справи ТОВ «НВОКЦ «Макс- Велл» оригіналів документів, на підставі яких проводилась реєстрація припинення вказаної юридичної особи. Також, на думку суб`єкта звернення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 19 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 15, ст. 16, п. 2 ч. 1 ст. 27, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону про державну реєстрацію, при оцінці заяви про державну реєстрацію від 07.02.2021 на підставі якої було проведено оскаржувану реєстраційну дію та на якій було відсутнє нотаріальне засвідчення справжності підпису заявника, порушив норми процесуального права, а саме ст. 236 ГПК України, адже ухвалив судове рішення з порушенням вимог щодо законності і обґрунтованості, неправильно застосував вищевикладені норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а також за відсутності повного та всебічного з`ясування обставин справи та належної оцінки доказів.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі № 520/4005/2020, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , об`єднано апеляційну скаргу Компанії "Стантіс Лімітед" та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 5204005/2020 в одне апеляційне провадження, призначено справу до розгляду на 22.07.2021.
19.07.2021 до апеляційного суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив:
Заборонити будь-яким державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр “Макс-Велл”, ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4, крім тих, що необхідні для відновлення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр “Макс-Велл”, ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, будинок 4, у стані, що існував до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційного запису від 07 лютого 2020 року № 14801110058053431.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 в задоволенні заяви позивача вх. № 8169 від 19.07.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 520/4005/2020  відмовлено.
20.07.2021 від Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка. 
20.07.2021 від Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича надійшов відзив на апеляційну скаргу Компанії "Стантіс Лімітед", в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка. 
В судове засідання, призначене на 22.07.2021, представник 2-го відповідача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.
Щодо повідомлення 2-го відповідача колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ухвали Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021, які були направлені на адресу 2-го відповідача: Україна, 62801, Харківська обл., Печенізький р-н, селище міського типу Печеніги, вулиця Незалежності, будинок 48, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як місцезнаходження юридичної особи, була повернута до суду органами зв`язку з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній", «за закінченням встановленого строку зберігання», «відсутність адресата», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
З урахуванням викладеного та як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.06.2018 у справі № 910/17797/17.
Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, в силу чого процесуальна бездіяльність відповідача не повинна ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
Частиною 1  статті 9 Конституції України  встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.
З прийняттям у 2006 році              Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Частиною 4  статті 11 Господарського процесуального кодексу України  передбачено застосування судом  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод            1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини 1              статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод             1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (парагр. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Відповідно до ч.ч. 12, 13  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. 
Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційних скарг в даному судовому засіданні за відсутності представника 2-го відповідача.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційних скаргах та відзивах на них доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на декілька самостійних, незалежних одне від одного, резонів.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2020 року Державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович було вчинено реєстраційну дію за №   14801110058053431 “Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації” стосовно ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" (код – 34706364).
Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців та громадських формувань регулює Закон України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” № 755-ІV від 15.05.2003 (далі – Закон № 755-ІV), а процедуру проведення реєстраційних дій відповідно до зазначеного Закону №755-ІV визначає Порядок державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 359/5 від 09.02.2016 р. (далі по тексту – Порядок № 359/5).
Відповідно до статті 2 Закону № 755-ІV відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 8 частини першої   статті 4 Закону № 755-IV   одним з принципів державної реєстрації є принцип внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього   Закону.
Частиною другою   статті 6 Закону № 755-ІV   визначено повноваження державного реєстратора, а саме що державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 61) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених   Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до   статті 104 ЦК України   юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.
Статтею   ст. 105 ЦК України   встановлено обов`язки особи, що прийняла рішення про припинення юридичної особи,   а саме:   негайне повідомлення про припинення орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення; призначення комісії з припинення юридичної особи та встановлення порядку, строків припинення юридичної особи, розміщення в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї.
Порядок ліквідації юридичної особи встановлений статтями   110, 111 Цивільного кодексу України.
Згідно з частинами першою, четвертою   статті 14 Закону № 755-IV   документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.
Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.
Відповідно до частини тринадцятої   статті 17 Закону № 755-ІV,   для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що для вчинення реєстраційної дії від 07.02.2020 за № 14801110058053431 “Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації” державному реєстратору, уповноваженим представником ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" відповідно до вимог ч. 13 ст.   17 Закону № 755-ІV було надано наступний пакет документів:
1) реєстраційну картку про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з ліквідацією (заяву про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації – Форма 7, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 р. № 3268/5);
2) довідку архівної установи прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.
Зазначений перелік документів підтверджується Описом документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії “Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації” від 07.02.2020.
Пунктом 8 розділу II Порядку № 359/5 передбачено, що державний реєстратор у строки, визначені Законом, здійснює перевірку зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі документів на наявність підстав для зупинення їх розгляду та на наявність підстав для відмови в державній реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 755-ІV розгляд документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій щодо юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців – здійснюється протягом 24 годин після надходження документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, крім вихідних та святкових днів.
Підстави для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, передбачені ч. 1 ст. 27 Закону № 755-ІV, підстави для відмови у державній реєстрації передбачені ч. 1 ст. 28 Закону.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 25 Закону № 755-ІV за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації, державний реєстратор проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
Згідно зі ст. 1 Закону принцип мовчазної згоди у сфері державної реєстрації (далі - принцип мовчазної згоди) – принцип, згідно з яким державний реєстратор набуває право на проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій без одержання від державних органів у порядку та випадках, визначених цим Законом, відповідних документів (крім судових рішень та виконавчих документів) або відомостей, за умови, що відповідні державні органи у встановлений цим Законом строк не направили до державного реєстратора такі документи або відомості.
Під час здійснення перевірки документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів та/ або відмови у державній реєстрації державним реєстратором були дослідженні подані документи на предмет їхньої відповідності вимогам чинного законодавства. Щодо ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" були відсутні відомості про: наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування; відкриті виконавчі провадження. Крім того, ЄДР не містить відомостей про те, що стосовно ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" відкрито провадження у справі про банкрутство.
Таким чином, зважаючи на те, що на час вчинення реєстраційної дії від 07.02.2020 №148011100586053431 “Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації” стосовно ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", було надано достатній пакет документів, визначений законом, та за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та/або відмови в державній реєстрації, державним реєстратором було проведено реєстраційну дію шляхом внесення до ЄДР запису про припинення юридичної особи в результаті ліквідації.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у заяві про державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", що була подана ліквідатором товариства державному реєстратору, було невірно зазначено найменування юридичної особи.
Колегією суддів встановлено, що у заяві про державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" міститься правильне найменування юридичної особи, помилка лише була допущена у посиланні на організаційно-правову форму господарювання в слові “обмеженою”, зокрема помилково була пропущена одна літера (“ж”) і зазначено таким чином: “ТОВАРИСТВО З ОБМЕ ЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “НАУКОВО – ВИРОБНИЧИЙ ОНКОЛОГІЧНИЙ КАРДІОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР “МАКС-ВЕЛЛ”.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 15 Закону № 755-ІV    зазначено, що документи не повинні містити підчищення або дописки, закреслені слова та інші виправлення, не обумовлені в них, орфографічні та арифметичні помилки, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. 
Отже, помилка, що містилася у заяві про державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" не могла бути підставою для зупинення розгляду документів та/або відмови в державній реєстрації, оскільки зміст заяви можна було розтлумачити однозначно, оскільки мова йде навіть не про назву товариства, а про його організаційно-правову форму, що передбачена чинним законодавством. 
Згідно з ч. 1 ст. 80 Господарського кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.
Таким чином, відсутність однієї букви у слові “обмеженою” не дає підстави вважати, що це акціонерне товариство чи товариство з додатковою відповідальністю або повне чи командитне, а тому це виключає двозначність тлумачення змісту Заяви про державну реєстрацію припинення ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл".
При цьому, посилання позивача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2018 року у справі № 815/132/18  колегією суддів не приймається до уваги, оскільки у вказаній справі найменування юридичної особи, містить очевидні орфографічні помилки та не відповідає нормам правопису.
Крім того, в цій частині колегія суддів зауважує, що юридичний формалізм не є «річчю в собі», не має автономної цінності, а набуває своє значення тільки в аспекті захисту прав суб`єктів цивільного обороту через додержання певної процедури. Тому відрізнити належний формалізм від неналежного доволі просто: належний юридичний формалізм завжди захищає чиїсь права, неналежний – перешкоджає цивільному обороту та реалізації учасниками обороту своїх прав. 
Очевидно, що не зазначення однієї букви в назві підприємства у заяві про здійснення реєстраційних дії не може потягти негативних наслідків для будь-кого, а тому відсутні будь-які резони ставати на захист формалізму у даному спорі.    
Саме тому колегія суддів повністю впевнена, що обґрунтування позову у даному спорі посиланням на відсутність однієї букви у назві підприємства у заяві про здійснення державної реєстрації є неналежним формалізмом – штучним пришуканням приводу для оскарження реєстраційної дії.     
Отже, колегія суддів вважає, що посилання позивача на невідповідність документів вимогам, установленим   статтею 15   Закону № 755-ІV (п. 3 ч. 1 ст.   27 Закону № 755-ІV) є безпідставним, з огляду на вищезазначене, оскільки вказана помилка є незначною і її не можна віднести до такої, що не дає змоги однозначно тлумачити  зміст заяви.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 27 Закону № 755-ІV встановлено вичерпний перелік підстав зупинення розгляду документів. 
Матеріалами справи підтверджено, що у державного реєстратора були відсутні підстави для зупинення розгляду документів та/або відмови в державній реєстрації ТОВ “НВОКЦ “Макс-Велл””.
При цьому, згідно з ч. 3 ст. 29 Закону № 755-ІV реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи – у виконавчих органах міської ради, міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київській, Севастопольській міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях. Суб`єкт державної реєстрації, який провів реєстраційну дію, протягом трьох робочих днів з дня її проведення надсилає документи, подані для проведення реєстрації, відповідному суб`єкту державної реєстрації, уповноваженому зберігати реєстраційні справи.
Відповідно до п. 19 Розділу ІІ Порядку № 359/5 документи для державної реєстрації у паперовій формі долучаються до реєстраційної справи, сформованої після внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця або державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу та фізичну особу – підприємця. Суб`єкт державної реєстрації, який провів державну реєстрацію та не наділений повноваженнями із зберігання реєстраційної справи, протягом трьох робочих днів з дня її проведення надсилає документи для державної реєстрації відповідному суб`єкту державної реєстрації, уповноваженому зберігати реєстраційні справи відповідно до   Закону.
Згідно з п. 1 Розділу VI Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від   18.11.2016   №   3267/5, передача, у випадках передбачених законом, реєстраційної справи або документів для долучення до реєстраційної справи суб`єкту, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, здійснюється державним реєстратором, нотаріусом або уповноваженою особою фронт-офісу, що забезпечував прийняття, зберігання та видачу документів, поданих для державної реєстрації, протягом трьох робочих днів з дати проведення відповідної державної реєстрації поштовим відправленням за описом або нарочно за описом.
Керуючись вищезазначеними вимогами чинного законодавства, державним реєстратором всі вищезазначені документи були передані до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, що наділений повноваженнями із зберігання реєстраційної справи.
Посилання позивача на відсутність реєстраційних документів в Управлінні державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради як на підставу для скасування реєстраційної дії є безпідставним, оскільки не отримання цих документів суб`єктом зберігання не впливає на законність прийнятого рішення. 

Крім того, самостійною підставою відмови у задоволенні апеляційних скарг є відсутність процесуального інтересу у обох позивачів, та, як наслідок, відсутність в них права наполягати на задоволенні позовів та апеляційних скарг.
Так, в якості підстави скасування реєстраційної дії позивач  ОСОБА_1  посилається на те, що у ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" перед ним існує заборгованість у розмірі 500   000,00   грн., що виникла на підставі договору про надання консультаційних послуг та правової допомоги від 24.09.2014 та акту приймання – передачі наданих послуг від 19.11.2014. Вказаний договір був укладений між позивачем та ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл", в особі ліквідатора Кізленко В.А., який був ліквідатором ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" у період з 10.09.2014 по 24.11.2014 на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 10 вересня 2014 у справі № 922/5207/13.
Колегією суддів встановлено, що 3 вересня 2016 р. державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Куциною Ю.С. щодо ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" було внесено запис № 14801100051053431 про реєстраційну дію “Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації” і, таким чином, було розпочато процедуру його припинення шляхом ліквідації.
Відповідно до інформації, що міститься в ЄДР, строк для заявлення кредиторами своїх вимог ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" був встановлений до 17.08.2016.
Позивач зазначає, що 7 липня 2016 р. ним на адресу ліквідатора була надіслана вимога про сплату грошових коштів у розмірі 500   000,00 грн. та врахування цих вимог при формуванні проміжного ліквідаційного балансу Боржника, однак, ліквідатор ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" ухилився від розгляду погашення вищезазначеної заборгованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.
Однак, станом на день вирішення даного спору судом апеляційної інстанції,  позивач ОСОБА_1 так і не звернувся до суду з позовом до ліквідатора про зобов`язання включити вищевказані грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу боржника і задоволення вимог кредитора.
Більше того, в ході вирішення спору судом першої інстанції відповідачі поставили під сумнів існування договірних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл» в 2014 році та просили суд призначити експертизу доказу – договору про надання консультаційних послуг та правової допомоги від 24.09.2014 для встановлення дійсної дати виготовлення цього договору. 
Як було встановлено судом, оригіналу цього доказу – договору про надання консультаційних послуг та правової допомоги від 24.09.2014 на даний час не існує, позивач ОСОБА_1 надати його не зміг. 
В ході вирішення спору колегією суддів апеляційної інстанції представник позивача Литвин А.Б. пояснив суду, що вказані докази були вкрадені, їх відшукання неможливе, однак представник має нотаріально посвідчені копії. 
В цій частині колегія суддів підкреслює, що відсутність письмового доказу у сукупності із заявою відповідачів про наявність сумнівів у достовірності цього доказу, унеможливлює посилання суду на такий доказ незалежно від того, існує його нотаріальна копія чи не існує.   
Так, відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Частиною 6 вищезазначеної статті ГПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться колегією суддів до уваги.
При цьому процесуальний закон не встановлює ніяких виключень для такого випадку, коли наявні нотаріально посвідчені копії письмового доказу, і ця обставина не змінює обов`язку суду не приймати доказ до уваги.  
Доля тлумачення ч.6 ст. 91 ГПК України колегія суддів застосовує метод прямого і чесного читання та критерій Толстого-Милославського.
Зокрема, змістовне тлумачення правових норм прийнято здійснювати методом прямого і чесного читання. Наприклад, Брайан Гарнер зазначав, що: «Усталений погляд завжди був такий, що інтерпретувати — це зробити кінцеву кількість речей для розуміння значень слів у їх контексті. Деякі дії виходять за межі такого підходу: розширити, перекрутити, викривити, розтягнути, вигадати, обмежити, зігнути, зробити виключення, проігнорувати, уникнути, зневажити, скасувати, анулювати, визнати недійсним. Суддів часто закликають вдаватися до цих дій, однак, це вже не інтерпретація».  
Очевидно, що саме таким підходом до тлумачення норм права повинен керуватися будь-який суд і будь-який правник при тлумаченні норм права.
Східний підхід застосовує ЄСПЧ - критерій Толстого–Милославського.  Так, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, ЄСПЧ у постанові від 13.07.1995 року у справі «Толстой-Милославський» (Tolstoy Miloslavsky) проти Об`єднаного Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.
Тому, застосовуючи пряме і чесне читання закону, колегія суддів констатує, що в разі відсутності оригіналу письмового доказу та наявності сумнівів учасників спорів у цьому доказі, такий доказ не приймається судом до уваги незалежно від наявності нотаріально посвідчених копій.   

Оскільки оригінал договору про надання консультаційних послуг та правової допомоги від 24.09.2014 та акту приймання–передачі наданих послуг від 19.11.2014 були втрачені позивачем ОСОБА_1 , то колегія суддів як і суд першої інстанції, не приймає ці письмові докази до уваги.
Таким чином, наявність кредиторської заборгованості у ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" перед ОСОБА_1 не була доведена позивачем.

Аналогічним чином легітимний інтерес відсутній і в третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - Компанії "Стантіс Лімітед" (Stantis Limited) (далі – Компанія "Стантіс Лімітед"), яка також не довела суду, що є кредитором ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл".
Так, колегією суддів встановлено, що 15.12.2006 між Компанією "Стантіс Лімітед" в якості позикодавця та ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" в якості позичальника було укладено договір позики № 1.
Однак, 01.06.2010 між Компанією "Стантіс Лімітед" (первісний кредитор), Компанією "Утара Інвестментс Лімітед" (новий кредитор) та ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" (боржник) було укладено договір уступки права вимоги за договором позики № 1 від 15.12.2006, відповідно до якого Компанія "Утара Інвестментс Лімітед" (новий кредитор) набула права вимоги основної заборгованості та відсотків за користування у ТОВ НВОКЦ "Макс-Велл" на умовах, визначених договором позики № 1 від 15.12.2006 з додатковими угодами.
В подальшому 01.07.2010 між Компанією "Утара Інвестментс Лімітед" (первісний кредитор), Компанією "Рендаліус Холдінг Лімітед" (кредитор) та ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл" (боржник) укладено договір уступки права вимоги за договором позики №   1 від 15.12.2006 зі змінами, відповідно до якого Компанія "Рендаліус Холдінг Лімітед" набула прав та обов`язків кредитора за договором позики № 1 від 15.12.2006, включаючи право вимоги основного боргу та вимоги сплати відсотків. 
11.01.2013 між Компанією "Рендаліус Холдінг Лімітед" (первісний кредитор), Компанією "Латан Корпорейшн Лімітед" (кредитор), ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" (боржник) укладено договір відступлення права вимоги та 21.02.2013 укладено додаткову угоду №   1, що посвідчені приватним нотаріусом ХМНО під реєстровими номерами відповідно № 12 та №   236, згідно з якими первісний кредитор уступив право вимоги новому кредитору, внаслідок чого Компанія "Латан Корпорейшн Лімітед" набула усіх прав та обов`язків первісного кредитора за договором позики № 1 від 15.12.2006. Згідно з пунктом 2.2.   договору відступлення права вимоги в редакції додаткової угоди № 1 сума заборгованості на дату підписання договору становить 15 956 690, 68 доларів США, сума нарахованих відсотків – 16153 761, 60 доларів США.
Отже, з 2013 року кредитором ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" за договором позики № 1 від 15.12.2006 стала Компанія "Латан Корпорейшн Лімітед", а не третя особа.
Вищезазначені обставини були встановлені і підтверджені під час розгляду справи № 922/2241/16 Харківським апеляційним господарським судом у постанові від 14.03.2018 та Верховним Судом у постанові від 26.06.2018.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, грошові вимоги Компанії "Стантіс Лімітед" у розмірі 15,9 мільйонів доларів США до ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" є безпідставними і неправомірними.
Крім того, рішенням Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати (Республіка Казахстан) від 18.07.2016   у справі №   7527-16-00-2/4201, яким було визнано недійсним договір позики   від 15 грудня 2006 року № 1, укладений між Компанією "Стантіс Лімітед" та ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" і застосовано наслідки недійсності правочину – стягнуто з боржника на користь стягувача 15 956 690,68 дол. США. 
У грудні 2016 року Компанія "Стантіс Лімітед" звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання вищезазначеного рішення іноземного суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 у справі № 642/7972/16-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.04.2017, клопотання Компанії "Стантіс Лімітед" задоволено. 
Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 було скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20.04.2017, постановлено нову ухвалу. Відмовлено Компанії "Стантіс Лімітед" у наданні дозволу на примусове виконання рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати (Республіка Казахстан) від 18.07.2016 у справі № 7527-16-00-2/4201. 
Постановою Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 642/7972/16-ц у задоволенні заяви Компанії "Стантіс Лімітед" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 було відмовлено.
Таким чином, станом на день вирішення даного спору судом апеляційної інстанції Компанія "Стантіс Лімітед" не може бути кредитором  ТОВ "НВКОЦ "Макс-Велл". 

Крім того, стверджуючи про свій статус кредитора, Компанія "Стантіс Лімітед" послалася на рішення Комерційного суду (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) від 23.11.2012 у справі №    2009 том 1099, що було визнано на території України Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.01.2014.
У цьому рішенні Голосіївським районним судом м. Києва було встановлено:
«Судом встановлено, що 23 листопада 2012 року Комерційним судом (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) було винесено рішення у справі № 2009, том 1099 за позовом Акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_2 (перший відповідач), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , «Дрей Асошіейтс Лімітед», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (Відповідачі/Відповідачі за клопотанням); «Іптерфандінг Фасілітіз Лімітед», ОСОБА_8 , ТОВ «Маріон Плюс», ТОВ «Тетроконсалт», ТОВ «Худред-Сервіс 5», ТОВ «Трайкер», ТОВ «Стек-1000», ТОВ «Проектно-Будівельна Компанія «АМК-Інвест», Тураналем Капітал Ел.Ел.Сі», «ЗРЛ Бетейлігунгс АГ» (відповідачі).
Вказане рішення із додатками було винесено стосовно ОСОБА_2 (п. 1 рішення).
Згідно із розділом «Рішення про арешт активів - активи відповідача» вказаного рішення, Комерційним судом (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) було вирішено:
« 3. До винесення наступного рішення Відповідачу забороняється, без попередньої письмової згоди адвокатів Позивача:
a)          будь-яким чином відчужувати, розпоряджатися або зменшувати вартість будь-яких його активів в Англії та Уельсі; або
b)          будь-яким чином відчужувати, розпоряджатися або зменшувати вартість будь-яких активів поза межами Англії та Уельсу.
4. Параграф 3 застосовується до всіх активів Відповідача незалежно від того, оформлені вони на його ім`я чи ні, а також незалежно від того, чи володіє він ними одноосібно чи спільно з іншими особами, і незалежно від того чи Відповідач є їх кінцевим власником. В межах цього Рішення активи Відповідача включають будь-який актив, який Відповідач правомочний, прямо чи опосередковано, відчужувати або розпоряджатися ним таким чином, як це було б у разі, якби актив був його власним. Презюмується, що Відповідач має таку правомочність, якщо третя особа володіє активом або контролює його відповідно до його прямих чи опосередкованих вказівок.
5. Не обмежуючи загальний характер вищевикладеного, Відповідач не повинен відчужувати, розпоряджатися або зменшувати вартість будь-якої з часток або прямих чи непрямих активів будь-якої з компаній, вказаних нижче у додатках В, С, О, Е, Р, в, І, J і К або майна, вказаного у додатку G до цього документа».
Згідно із п. 2 додатку «Е» рішення Комерційного суду (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) від 23 листопада 2012 року серед таких активів - частка в Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк».
Згідно із п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень, іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.
З тексту рішення Комерційного суду (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) від 23 листопада 2012 року не вбачається, що на підставі цього рішення в подальшому будуть здійснені примусові дії в Україні, тобто це рішення не потребує примусового виконання.  (а.с. 100-102 т. 3).
Однак, з матеріалів справи вбачається, що постановою Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 752/20369/13-ц було встановлено, що ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" не є стороною у даній справі, а ухвалою суду першої інстанції не вирішувалося питання про його права та обов`язки.
До аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду в ухвалі   від   28 серпня 2018 року у вказаній справі, де зазначено, що ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" не є стороною у даній справі, суд не вирішував питання про його права та обов`язки.
З огляду на вищевикладене, Верховним Судом було встановлено, що ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" не є стороною у справі № 2009, том 1099. 
Отже, посилання третьої особи – Компанії "Стантіс Лімітед" на рішення Комерційного суду (Відділення Королівської лави, Високого суду правосуддя Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії) від 23.11.2012 року у справі №    2009 том 1099 є також необґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, твердження позивача і третьої особи про наявність у ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" непогашеної заборгованості перед ними суперечить обставинам справи і спростовуються вищенаведеними доказами. 
Щодо посилань третьої особи в  апеляційній скарзі на лист Мінюсту України від 13.04.2021, в якому зазначено про те, що в ЄДР щодо ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл"  містяться відомості, які надійшли спільно від судового розпорядника та керівника Компанії "Стантіс Лімітед" від 19.08.2016 № 370/0/49-16 про завалення кредиторських вимог до боржника ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл"   та вимогу погасити заборгованість в розмірі 15  956  690,68 дол. США, внесені 30.08.2016, колегія суддів зазначає, що цей лист не доказом суттєвих для даного спору фактів. 
Зокрема, з пояснень третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, вбачається, що Компанією "Стантіс Лімітед" до регістратора було направлено лист про наявність кредиторських вимог до ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл", і дані про цей лист були внесені до ЄДРПОУ.
Більше ніяких даних цей лист не містить. 
На даний час перевірити зміст реєстраційної дії не видається за можливе, оскільки відповідні дані відсутні в ЄДРПОУ у зв`язку із припиненням ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл".
Оцінюючи доказове значення вказаного листа, колегія суддів зазначає, що лист будь-якого підприємства про наявність кредиторських вимог до певного суб`єкта не доводить обґрунтованості таких вимог, оскільки такий лист може бути направленій будь-ким з невизначеного кола учасників цивільних правовідносин, і звернений до будь-якого суб`єкта.
Реєстрація такого листа в ЄДРПОУ не є підтвердженням факту існування кредиторських вимог, а реєстратор, Мінюст чи інший учасник реєстраційних дій не є суб`єктами, яким закон надає право виносити судження щодо обґрунтованості кредиторських вимог та існування боргу. 
Тому колегія суддів зазначає, що факт направлення листа із вимогою та реєстрація такого листа у ЄДРПОУ жодним чином не може підтвердити або спростувати наявність права вимоги.   
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що в ходи вирішення спору було безспірно встановлено, що як позивач, так і третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, не є кредиторами ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл".
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України судовий захист надається в разі порушення права або в разі наявності законного інтересу суб`єкта.
Як викладено вище, порушене право позивача та третьої особи у даному спорі відсутнє. 
Аналізуючи категорію законного інтересу, колегія суддів приходить до висновку про те, що він також відсутній.
Відповідно до Рішення КСУ від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес",  що  вживається  в частині  першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права",  треба розуміти як прагнення  до  користування конкретним   матеріальним   та/або   нематеріальним   благом,   як зумовлений   загальним   змістом   об`єктивного   і    прямо    не опосередкований  у  суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є  самостійним  об`єктом  судового  захисту  та  інших  засобів правової  охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції (  254к/96-ВР  )  і  законам України,  суспільним інтересам,  справедливості,  добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Очевидно, що не можна вважати законним інтересом бажання певних суб`єктів скасувати (анулювати) реєстраційну дію, якщо цей інтерес не опирається на бажання отримати належне благо чи уникнути безпідставної шкоди, і не відповідає загальним принципам права (розумність, справедливість, добросовісність), оскільки спрямований проти стабільності цивільного обороту (передбачуваності реєстраційної дії і наявності в такої дії здатності створювати правові наслідки).  
Таким чином, самостійною підставою відмови у задоволенні позову є відсутність у позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову порушеного права чи охоронюваного законом інтересу. 

Крім того, в апеляційній скарзі позивач, як на підставу виникнення у реєстратора обов`язку зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, посилається на відсутність нотаріального посвідчення справжності підпису заявника в Заяві про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
В цій частині колегія суддів зазначає наступне. 
По-перше, даний аргумент позивача Колесника О.І. є неприйнятним з огляду на базовий принцип судочинства – принцип змагальності. Апелянт не посилався на вказану обставину ані при поданні позову, ані при вирішенні спору судом першої інстанції, тому відповідачі були позбавлені можливості викласти свої заперечення з цього приводу перед судом, що означає, що обґрунтування рішення суду посиланням на подібний аргумент має ознаки порушення принципу змагальності та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому. 
По-друге, твердження апелянта про необхідність нотаріального посвідчення підпису на заяві про вчинення нотаріальних дій ґрунтується на впевненості апелянта в тому, що заява про вчинення реєстраційної дії подана поштою (при врученні такої заяви особисто закон не вимагає нотаріального посвідчення підпису – нотаріальне посвідчення справжності підпису заявника, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 15 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань”, вимагається лише у разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням).
Однак, заява про державну реєстрацію припинення ТОВ «Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр «Макс-Велл» в результаті ліквідації була подана особисто заявником нарочно безпосередньо державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області.
Зазначене підтверджуються поясненнями 1-го відповідача та датою складання і прийняття вказаної заяви, оскільки Заява про державну реєстрацію припинення ТОВ «НВОКЦ «Макс-Велл» була складена 07 лютого 2020 року (вказана дата зазначається в самій заяві) і одночасно вона була прийнята, розглянута і задоволена  державним реєстратором також 07 лютого 2020 року, що підтверджується описом документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії “Державна реєстрації припинення юридичної особи в результаті ліквідації” (“фактична дата формування опису: 07.02.2020”). Отже, зазначене виключає направлення вказаної заяви поштовим відправленням, оскільки це неможливо фізично з огляду на тривалість поштового сортування та обігу поштового відправлення.
В судовому засіданні представник 1-го відповідача Гуляєв А.В. пояснив, що заява про вчинення реєстраційної дії була направлена поштою, але навіщо представник зробив очевидно неправдиву заяву – колегії суддів невідомо, оскільки ця дія (поштове відправлення заяви) була неможливою з огляду на часовий фактор.  Неможливо сформувати заяву 07.02.2020, вручити її в цей день на пошту, здійснити поштове пересилання та вручити поштове відправлення адресату 07.02.2020. 
В цій частині, на думку колегії суддів, знову проявляє себе порушення принципу змагальності, а саме. В разі розгляду обставин вручення заяви в належному порядку (із додержанням принципу змагальності) суд першої інстанції і сторони досліджують фактичні обставини вчинення реєстраційної дії. У даному випадку це неможливо, оскільки апелянт не заявляв про цей аргументів у суді першої інстанції, що на даний час і створює передумови для інтелектуальних спекуляцій навколо об`єктивних подій фізичного світу (як подавали заяву, в якому порядку, хто саме подавав заяву тощо).
Очевидно, що наслідки порушення принципу змагальності повинні тлумачитись судом проти того, хто його порушив.
В силу викладеного колегія суддів відхиляє аргумент апелянта про те, що підпис на заяві про вчинення реєстраційної дії нібито потребував нотаріального посвідчення. Аналіз подій показує, що ця заява була вручена реєстратору особисто заявником, отже, підпис на заяві не потребував нотаріального посвідчення.   
Таким чином, у державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Г.А. були відсутні підстави для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, оскільки в даному випадку не є обов`язковою вимога, встановлена п. 5 ч. 1 ст. 15 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань” щодо нотаріального посвідчення справжності підпису заявника.
Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на наступне.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст.   20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту    прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність   / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення   / захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №   912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі №   910/11511/18.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції – на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. 
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). 
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. 
Отже, обраний позивачем і третьою особою спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й, у першу чергу, відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.
Однак, визнання незаконною і скасування реєстраційної дії, вчиненої 07.02.2020 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем “Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації”, номер запису №   14801110058053431, а саме державну реєстрацію припинення ТОВ “НВОКЦ “Макс-Велл”, (ідентифікаційний код 34706364, місцезнаходження: 61177, Харківська обл., місто Харків, вул. Залютинська, буд. 4) є неефективним способом захисту і не відповідає правовій природі зобов`язальних правовідносин, що склалися між ОСОБА_1 , Компанією "Стантіс Лімітед", з однієї сторони та ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл", з іншої сторони, адже навіть внаслідок задоволення позовних вимог гіпотетична заборгованість, на яку посилаються позивач і третя особа, не буде погашена.
Отже, позивач і третя особа обрали неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Г.А. не є стороною вищезазначених договорів.
Такої правової позиції дотримується Верховний Суд, що викладена у постанові від 25 вересня 2019 у справі  № 753/2187/17.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача та третьої особи в повному обсязі.

Щодо клопотання Державного реєстратора від 01.03.2021 вх. №4821, в якому він просив винести окрему ухвалу про зловживання адвокатом Літвином А.Б. процесуальними правами та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 43 (ч. 2) Господарського процесуального кодексу України встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Частиною 2 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
В даному випадку, виходячи з обставин справи, колегія суддів не вбачає обставин, які б свідчили про наявність зловживання процесуальними правами в діях адвоката Литвина А.Б. при розгляді даної справи, а тому й не вбачає підстав для винесення окремої ухвали щодо нього та відмовляє в задоволенні заяви Державного реєстратора.  

Розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. №4900 від 01.03.2021) про прийняття окремої ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та адвоката Антона Володимировича не було виявлено ознак правопорушень.
Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Подання адвокатом Гуляєвим А.В. до матеріалів справи документів, є реалізацією процесуальних прав учасника справи. Крім того, в матеріалах справи наявний лист ОСОБА_11 про надання дозволу щодо використання цих документів при розгляді справи №520/4005/2020. 
Крім того, виходячи з аналізу змісту правових норм Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено винесення окремої ухвали за клопотанням сторін у справі та відсутнє посилання на порядок і строки розгляду такого клопотання. Судом самостійно встановлюються наявність обставин та підстав для винесення окремої ухвали, що визначені ст. 246 ГПК України. В даному випадку, з огляду на предмет спору та матеріали справи, таких обставин та підстав не вбачається.
При цьому, суд роз`яснює, що у випадку наявності у позивача доказів здійснення цими особами противоправних дій, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень передбачених КК України, позивач має право звернутися до правоохоронних органів за захистом своїх порушених прав. 
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та адвоката Антона Володимировича та відмовляє в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження апелянтів, викладені ними в апеляційних скаргах ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Компанії "Стантіс Лімітед" на рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 520/4005/2020 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 520/4005/2020 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021 у справі № 520/4005/2020  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний тест постанови апеляційного суду складено 30.07.2021.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов