06.09.21
22-ц/812/1672/21
Справа №476/680/20
Провадження № 22-ц/812/1672/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

31 серпня 2021 року                                                    м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретерам судового засідання - Колосовою О.М.,
за участі представника позивача - Мірошніченка А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю
«Вердикт Капітал»
на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Черняковою Н.В., повний текст складено 02 липня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ «Вердикт Капітал), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 29 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" ( далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ним укладено кредитний договір №11130701000 відповідно до якого йому надано кредит в сумі 7700,00 США строком до 28 березня 2014 року.
В порушення умов цього договору він свої зобов`язання виконував не належним чином, внаслідок чого Банк звернувся до суду з позовом про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 08 липня 2010 року достроково розірвано кредитний договір № 11130701000 від 29 березня 2007 року та стягнуто з нього на користь Банку заборгованість у розмірі - 5316,84 доларів США, що еквівалентно 42536,85 грн., заборгованості по відсоткам 291,91 доларів США, що еквівалентно 2335,40 грн., пені 71,24 доларів США, що еквівалентно 569,92 грн., державного мита в розмірі 454,42 грн., та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. 
Вказане рішення суду було ним виконано в примусовому порядку. Виконавче провадження постановою Єланецького відділу ДВС від 29 грудня 2010 року закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.
14 серпня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 16798 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості у сумі 38623 грн.34 коп.
Вказує, що 15 вересня 2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 63036442, а 22 вересня 2020 року йому стало відомо, що в межах вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь відповідача 38623 грн. 34коп. та на користь виконавця - 3862 грн.33 коп. (винагорода виконавця), 669 грн. - мінімальних витрат виконавчого провадження.
Вважає, що виконавчий напис № 16798 від 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначив, що виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу, оскільки кредитний договір розірвано, а борг сплачено та про відсутність кредитних правовідносин між ним та ТОВ "Вердикт Капітал".
Посилаючись на вказані обставини, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 16798, вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 38623 грн.34  коп. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 16798, вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 38623грн. 34 коп. та 908 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих суду документів вбачається, що заборгованість у позивача за кредитним договором № 11130701000 від 29 березня 2007 року була відсутня. Із наданих суду документів неможливо встановити чи направлено відповідачем та отримано позивачем, вимогу відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, чи отримав відповідач право вимоги за кредитним договором, який укладено між ПАТ "УкрСиббанк" і позивачем.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та вчинив виконавчий напис № 16798, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Не погодившись із судовим рішенням ТОВ «Вердикт Капітал» оскаржило його в апеляційному порядку та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення даної справи, просило про його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів божника та оцінки наданих ним доказів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості. При вчиненні виконавчого напису приватному нотаріусу була надана виписка по позичковому рахунку позивача, яка відображає розмір заборгованості позивача, що обліковується у відповідача та є первинним бухгалтерським документом, а тому заборгованість боржника є безспірною і виключає можливість спору.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
У суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач, представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів ч.2 ст.372 ЦУПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29 березня 2007 року між ПАТ"УкрСиббанк" та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11130701000, за умовами якого останньому надано кредит в сумі 7700,00 доларів США строком до 28 березня 2014 року (а.с. 8-9, 199).
04 серпня 2020 року представник ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 147).
14 серпня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 16798 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості у сумі 38623 грн.34 коп. за кредитним договором №11130701000 від 29 березня 2007 року, укладеним між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк". Також стягнуто з позивача плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 650 грн. (а.с. 146).
Із тексту виконавчого напису, який є предметом спору вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» як правонаступник ПАТ «Дельта Банк» пред`явив приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. розрахунок заборгованості по кредитному договору №11130701000 від 29 березня 2007 року за період з 09 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року в розмірі 37 973 грн. 34 коп., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21 295 грн. 98коп., 
прострочена заборгованість за не сплаченими відсоткам за користування кредитом - 5 312 грн.42 коп., 
строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11 364 грн.94 коп. (т.1 а.с. 146).
15 вересня 2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 63036442 (а.с. 5) та того ж дня постановами цього ж приватного виконавця стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 3862 грн.33коп. та загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 669 грн.00 коп. ( т.1 а.с. 6-7).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та вчинив виконавчий напис № 16798, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на таке.
За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктами 3.1., 3.2. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Статтею 50 Закону України «По нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на спірність суми заборгованості, визначеної у виконавчому написі вказував, що заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 08 липня 2010 року з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11130701000 від 29 березня 2007 року - 5316,84 доларів США, що еквівалентно 42536 грн.85 коп., заборгованості по відсоткам 291,91 доларів США, що еквівалентно 2335 грн.40 коп., пені 71,24 доларів США, що еквівалентно 569,92 грн., державного мита в розмірі 454,42 грн., та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. (а.с. 199).
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі виданого Єланецьким районним судом Миколаївської області виконавчого листа за № 2-133/10 від 07 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" боргу у розмірі 46016 грн.59 коп., Єланенцьким відділ ДВС 11 листопада 2010 року було відкрито виконавче провадження №22506708 про стягнення з боржника вищевказаної суми( т.1 а.с.12,13-14). 
29 грудня 2010 року заступником начальника відділу ДВС Єланецького РУЮ винесено постанову про закінчення вищевказаного провадження на підстав п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час вчинення виконавчих дій) у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення ( т.1 а.с.15).
Вказане також підтверджується листом начальника Єланенцького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області №1593 від 06 травня 2019 року на звернення адвоката позивача Мірошніченка А.О.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».
Разом з тим, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18) та від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).
Матеріали справи та матеріали, на підставі яких вчинено виконавчий напис, відомостей про направлення відповідачем позивачу відповідного повідомлення та його отримання останнім не містять, що унеможливлює суд дійти висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства в цій частині.
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний виконавчий напис не ґрунтується на доказах відступлення права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Із договору №950/5 купівлі-продажу майнових прав від 09 листопада 2018 року, на який міститься посилання у виконавчому написі, як на договір, за яким право вимоги відступлено ТОВ «Вердикт Капітал», не вбачається перехід права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки за кредитним договором № 11130701000 від 29 березня 2007 року, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» не є стороною цього договору. Посилання на інші правочини з відступлення права вимоги у виконавчому написі відсутні.
Що ж стосується вказаної суми заборгованості, а саме:  37 973 грн.34 коп., із яких прострочена заборгованість за сумою кредит -21 295 грн.98коп., прострочена заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом - 5 312 грн.42 коп., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11 364 грн.94 коп. за період за період з 09 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року, то колегія суддів вважає її такою, що не відповідає законодавству та матеріалам даної справи.
Так, відповідачем при звернені  до приватного  нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не було враховано, що з позивача на користь ПАТ «УкрСиббанк» на підставі виконавчого листа №2-133/10 від 07 жовтня 2010 року  була стягнута заборгованість за кредитним договором № 11130701000 від 29 березня 2007 року, що підтверджується постановою державного виконавця Єланецького відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 29 грудня 2010 року, що в свою чергу унеможливлює стягнення простроченої заборгованості за кредитом та процентами за період 09 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року.
За таких обставин, крім відсутності доказів переходу прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», який у подальшому уклав договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором з ТОВ «Вердикт Капітал», взагалі відсутня і заборгованість, а, відтак, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та вчинив виконавчий напис № 16798, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
З огляду на викладене, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий відповідно до норм закону.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 06 вересня 2021 року.