Ухвала    
Іменем України                                   
14 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 752/3424/14-ц
провадження № 61-10410ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Луньо Іллі Вікторовича на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Луньо Іллі Вікторовича на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк») Луньо І. В. звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В., заінтересована особа - ОСОБА_1 , у якій просив:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва 
Шмідт К. В. щодо винесення постанови від 04 червня 2020 про відкриття виконавчого провадження № 61949848 про стягнення з ПАТ «Діамантбанк» коштів на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 752/3424/14, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 21 листопада 2014 року, протиправними; 
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61949848; 
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва 
Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року в межах виконавчого провадження 
№ 61949848 про стягнення з боржника основної винагороди; 
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва 
Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року в межах виконавчого провадження 
№ 61949848 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що дії приватного виконавця виконавчого округу 
м. Києва Шмідт К. В. щодо відкриття 04 червня 2020 року виконавчого провадження № 61949848 про стягнення з ПАТ «Діамантбанк» коштів на користь ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа № 752/3224/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 21 листопада 2014 року, та винесення постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є неправомірними, 
а постанови незаконними, оскільки ПАТ «Діамантбанк» знаходиться у стані ліквідації згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 червня 2017 року № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк».
Зазначав, що факт винесення приватним виконавцем виконавчого округу 
м. Києва Шмідт К. В. постанови про відкриття виконавчого провадження 
є порушенням вимог пунктів 4, 11 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а внесення банку до реєстру боржників унеможливило проведення процедури ліквідації банку та виплату коштів кредиторам.
Також вказував на те, що у діях приватного виконавця виконавчого округу 
м. Києва Шмідт К. В. убачається порушення пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на 29 квітня 2020 року, тобто на момент подання приватному виконавцю заяви про примусове виконання судового рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було пропущено.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Луньо І. В. задоволено. 
Визнано дії приватного виконавця Шмідт К. В. щодо винесення постанови 
від 04 червня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61949848 щодо стягнення з ПАТ «Діамантбанк» коштів на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 752/3424/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 21 листопада 2014 року, протиправними. Скасовано постанову приватного виконавця Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61949848 щодо стягнення з ПАТ «Діамантбанк» коштів на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 752/3424/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 21 листопада 2014 року. Скасовано постанову приватного виконавця Шмідт К. В. від 04 червня 
2020 року в межах виконавчого провадження № 61949848 про стягнення 
з боржника основної винагороди. Скасовано постанову приватного виконавця Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року в межах виконавчого провадження 
№ 61949848 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року скасовано. У задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» 
Луньо І. В. відмовлено.
У червні 2021 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Луньо І. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 25 травня 2021 року (надійшла до суду 25 червня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити 
в силі ухвалу суду першої інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 15 липня 2021 року касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» 
Луньо І. В. залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
У наданий судом строк Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Луньо І. В. усунуто недоліки касаційної скарги.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових 
осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно 
з виконавчим документом. 
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 
від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду 
м. Києва від 29 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Діамантбанк» про зобов`язання повернути трудову книжку та стягнення грошової суми задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Діамантбанк» повернути 
ОСОБА_1 його трудову книжку. Стягнуто з ПАТ «Діамантбанк» на користь ОСОБА_1 12 003 654,00 грн.
21 листопада 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва 
Рибалкіну О. В. видано виконавчий лист. Того ж дня виконавчий лист було пред`явлено до виконання.
21 листопада 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчук Т. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45639519.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 
2017 року № 264-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
28 квітня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчук Т. В. на підставі пункту 11 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу. Строк для повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання визначено до 28 квітня 2020 року.
28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. із заявою про примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року, у якій просив прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження 
з виконання виконавчого листа № 757/3424/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 27 листопада 2014 року.
29 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. надано заявнику повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 
частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. 
від 29 квітня 2020 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 757/3424/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 21 листопада 2014 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. прийняти до виконання виконавчий лист № 757/3424/14-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 21 листопада 2014 року, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.
02 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 
№ 61949848 щодо стягнення з ПАТ «Діамантбанк» на користь ОСОБА_1 12 003 654,00 грн.
Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні скаргиУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Луньо І. В., суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. від 04 червня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61949848, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження немає, оскільки постанови приватного виконавця винесено відповідно до закону та 
у межах повноважень приватного виконавця, а також, на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, якою було зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. прийняти до виконання вказаний виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду. 
Ухвала суду першої інстанції набрала сили та в апеляційному порядку не переглядалася.
Також, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 пропущено не було з огляду на те, що 28 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу 
м. Києва Шмідт К. В. із заявою про примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року. При цьому, як встановлено судом, 28 квітня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчук Т. В. винесено постанову про повернення виконавчого документу, тобто строк перервався, та визначено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» до 28 квітня 2020 року.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Луньо Іллі Вікторовича на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Луньо Іллі Вікторовича на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, заінтересована особа - ОСОБА_1 , відмовити.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                      Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                           Г. В. Коломієць