ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5589/20                                                             Головуючий у І інстанції - Соломко І.І.
                                                                                                                      Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                               Губської Л.В., 
суддів:                                                                       Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Північної митниці Держмитслужби, яка виразилась у невчиненні дій щодо зняття з нього зобов`язань особи, відповідальної за дотримання митного режиму, тимчасового ввезення транспортних засобів (автомобіля марки DAFFTLDXF105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 та вантажного напівпричепу «Kogel Р10», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ) та зобов`язати Північну митницю Держмитслужби вчинити дії по припиненню зобов`язань останнього з питань дотримання митного режиму тимчасового ввезення вказаних транспортних засобів і виключення даних щодо нього  з облікових баз як відповідальної особи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він за трудовим договором працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді водія. При виконання своїх обов`язків на автомобілі, який на праві власності належав підприємству «Alex-Grand Spol s.r.o.b.» Чеська Республіка, та перебував в оренді у громадянина України ФОП ОСОБА_2 , здійснював міжнародні перевезення вантажу. При проходженні митного контролю 17.12.2019 пред`явив реєстраційні документи та звернув увагу на те, що він є найманим працівником, проте відповідачем внесено до бази даних інформацію щодо нього як особи, відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення автомобіля марки DAFFTLDXF105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 та вантажного напівпричепу «Kogel Р10», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . Позивач наголошує, що він не наділений повноваженнями щодо розпорядження вказаними транспортними засобами і жодних зобов`язань щодо реекспорту спірних транспортних засобів не надавав. Крім того, дані внесені щодо нього, як особи відповідальної за ввезення вищевказаних транспортних засобів порушує його право на виїзд за межі України.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом безпідставно внесено інформацію до ЄАІС щодо позивача, як особи, відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення спірних транспортних засобів.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що  відповідно до ст. 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту транспортних засобів комерційного призначення, тому інформація про позивача, яка міститься в ЄАІС ДМСУ, автоматично зніметься після занесення даних про вивезення спірних транспортних засобів. Апелянт зазначає, що жодною нормою чинного законодавства України не передбачено виключення декларанта, з числа осіб, відповідальних за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, без здійснення реекспорту тимчасово ввезеного транспортного засобу комерційного призначення. Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції неправильно визначено предмет спору, оскільки предметом спору є лише напівпричіп та вказує, що судовий збір в оскаржуваному рішенні стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці  Держмитслужби України в Чернігівській області, проте такого органу не існує.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін та вказує на правомірність висновків суду першої інстанції і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що  позивач з 08.07.2019 по 31.03.2020 працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за трудовим договором на посаді водія, що підтверджується копією трудового договору.
При виконанні своїх трудових обов`язків у період 16-17 грудня 2019 року ОСОБА_1 на автомобілі марки DAFFTLDXF105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з вантажним напівпричепом «Kogel PIO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , здійснювалось міжнародне перевезення вантажу за маршрутом: Ногінський район, Московська обл: (Російська Федерація) - м. Київ (Україна).
Зазначені транспортні засоби на той час перебували у власності підприємства, «Alex-Grand Spol s.r.o.b.» (м. Прага, Чеська Республіка), та в оренді у ФОП ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується договорами оренди від 10.02.2020, 07.02.2019.
17.12.2019 спірні транспортні засоби з вантажем прибули до митного поста «Бачівськ» в зоні діяльності Сумської митниці ДФС .
При проходженні митного контролю позивач пред`явив інспектору митниці: реєстраційні документи на вантаж і на транспортні засоби, у т.ч. міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №Э-Т00144, дозвіл на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні АС №630376, трудовий договір №01 від 08.07.2019, договори оренди транспортних засобів. У зазначеній CMR та у дозволі перевізником зазначено підприємство «Alex-Grand Spol s.r.o.b.». 
Митне оформлення транспортних засобів, здійснено в режимі «тимчасове ввезення». Після розвантаження, 28.12.2019 транспортні засоби були поміщені на ремонт.
07.03.2020 позивач здійснював інше міжнародне перевезення вантажу та при проходження митного контролю на митному посту «Бачівськ» в зоні діяльності Північної митниці Держмитслужби установлено, що в базі даних АСМО «Інспектор» наявна інформації щодо нього як особи, відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення вантажного напівпричепу «Kogel Р10», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 . 
Позивач неодноразово звертався до органів Держмитслужби із заявами, в яких просив зняти з нього зобов`язання щодо дотримання режиму тимчасового ввезення спірних транспортних засобів, оскільки він не є власником транспортних засобів і жодних письмових зобов`язань щодо реекспорту не надавав, проте його заяви залишені без задоволення.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиключення відомостей щодо нього, як особи відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення спірних транспортних засобів, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з  Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у  ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.
Відповідно до п. п. 4, 24 ч.1  ст. 4 МК України  ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання (ст. 103 МК України).
Пунктом 2 ч. 6 ст. 104 МК передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, надати  митному органу  зобов`язання про  реекспорт  товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені  митним органом.
Відповідно до п.  5 ч. 5 розділу II Порядку № 657, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 (в редакції, чинній на час внесення даних до ЄАІС, 17.12.2019), для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового вивезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС). 
До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про: поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення; засоби, застосовані для ідентифікації товарів; дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення; дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення  МД  або  книжки А.Т.А. ; продовження строку тимчасового ввезення; строк, установлений митним органом для реекспорту; передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення; проведення митного огляду; складення протоколу про порушення митних правил; накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил; завершення режиму тимчасового ввезення; припинення режиму тимчасового ввезення. 
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
Таким чином, для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, має надати  митному органу, зобов`язання про  реекспорт  транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, і до ЄАІС вноситься інформація, яка визначена у п.5ч.5 розділу ІІ Порядку № 657.
Проте, до матеріалів справи відповідачем не надано доказів про те, що позивач надав зобов`язання щодо реекспорту  спірних транспортних засобів комерційного призначення, в той час, як останній це заперечує.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач неодноразово звертався до митного органу для вирішення спірного питання в досудовому порядку, вказуючи,  що він не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та не наділений повноваженнями щодо розпорядження спірними транспортними засобами, а отже, не зобов`язаний здійснювати реекспорт, однак   жодних дій відповідачем не вчинено, що свідчить про його протиправну бездіяльність.
Крім того, в матеріалах справи міститься лист від 15.10.2020, в якому ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4 , що автомобіль DAFFTLDXF105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та вантажний напівпричеп «Kogel Р10», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «VIN- НОМЕР_4 » було повернуто чеській фірмі у зв`язку з розірванням договору оренди та були передані власнику «Alex-Grand Spol s.r.o.b.» згідно акту передачі від 15.10.2020, яка в свою чергу взяла на себе зобов`язання вивезти транспортні засоби самостійно за межі України
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митним органом безпідставно внесено інформацію до ЄАІС щодо позивача, як особи, відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення спірних транспортних засобів, при цьому, не вилучається ця інформація з огляду на повідомлені митниці обставини.
Щодо доводів відповідача про те, що суд першої інстанції неправильно визначив предмет спору, колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірним є внесення відомостей щодо позивача, як відповідальної особи  за ввезення автомобіля марки DAFFTLDXF105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 та вантажного напівпричепу «Kogel Р10», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , тобто предмет спору визначений правильно.
При цьому, зі змісту листів відповідача підтверджується факт внесення відомостей щодо позивача, як відповідної особи за ввезення не тільки напівпричепу, але й автомобілю, отже доводи апелянта в цій частині судом апеляційної інстанції відхиляються.
За правилами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З урахуванням наведеного колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що  наявність відомостей в ЄАІС про особу, яка відповідальна відповідальної за дотримання режиму тимчасового ввезення спірних транспортних засобів порушує права ОСОБА_1 , оскільки він позбавлений можливості здійснювати інші міжнародні перевезення, крім того спірні транспортні засоби не знаходиться у його володінні, і можливість вивезення не залежить від його волі.
Крім того, в апеляційні скарзі митний орган зазначає, що  суд першої інстанції стягнув судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці  Держмитслужби України в Чернігівській області, проте такого органу не існує.
Колегія суддів, зазначає, що вказана описка не впливає на зміст ухваленого рішення, в свою чергу, особа відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС може звернусь до суду, який ухвалив рішення, з відповідною заявою про виправлення допущеної в судовому рішенні описки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328  КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення  Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                              А.Г.Степанюк