УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4275/15-ц Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №285/4275/15-ц за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області, постановлену 14 червня 2021 року суддею Новицьким Є.А. у м. Баранівка, повний текст ухвали складено 14 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

09 червня 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із розглядом заяви останньої про розстрочку виконання рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2017 року у справі №285/4275/15-ц, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 37450 грн та технічних витрат (пов`язаних з пересилкою процесуальних документів, телефонних розмов, придбання канцелярських товарів тощо) в сумі 1738 грн. 
Обґрунтовуючи заяву, послалася на те, що судом не вирішено питання про стягнення зазначених судових витрат, які вона ( ОСОБА_1 ) понесла у зв`язку з розглядом безпідставної, на її думку, заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду, та вартість яких вона просила стягнути у відповідній заяві від 31 травня 2021 року, поданій суду до судових дебатів. 
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2021 року  відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України про відшкодування витрат понесених позивачем ОСОБА_1 , які пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16.02.2017.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги її заяви про ухвалення додаткового рішення. 
На її думку, суд першої інстанції належним чином не повідомив її про розгляд справи, не вирішив її вимоги про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з необґрунтованими діями відповідачки, не прийняв до уваги надані нею докази понесення таких витрат, не забезпечив її право на справедливий судовий розгляд. Процесуальні дії судді свідчать про упереджене ставлення до сторони позивача. Крім того, суд не врахував ступінь вини відповідачки у виникненні спору, штучність зазначених нею обставин для відстрочення виконання рішення суду, ухилення останньої від його виконання.
У своїх доводах послалася на рішення Європейського суду з прав людини у справах Bellet v/Franc, «Півень проти України» від 29.06.2004, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, «Войтенко проти України» від 29.04.2004, «Фуклев проти України» від 07.06.2005, «Шмалько проти України» від 20.07.2004, «Чижов проти України» від 17.05.2005, «Деркач та Пале проти України» від 21.12.2004.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 02.09.2021 та 21.09.2021 року не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи заявниця повідомлялась телефонограмою (а.с. 73). Судова повістка за повідомленою ОСОБА_1 адресою повернулася з позначкою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. 
ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції також не з`явилась, повідомлена про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).
За обставин фактичного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце вирішення її апеляційної скарги, повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила розстрочити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 18.01.2021 у справі № 285/4275/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок неповернення боргу. 
Як свідчать дані Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 31.05.2021 зазначену заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду за заявою заявника.
У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення,  ОСОБА_1  вказала на те, що судом першої інстанції не вирішено питання про стягнення  витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом необґрунтованої заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і його винесення, вочевидь, можливе лише за наявності прийнятого у справі рішення по суті спору.
Проте, як вище зазначалось судом залишено заяву ОСОБА_2 без розгляду, тобто рішення у справі не ухвалювалось, що виключає можливість винесення додаткового рішення.
Таким чином, з огляду на вищевказані норми процесуального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ухвалення додаткового рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог.
Посилання ОСОБА_1 на вимоги ч.5 ст.142 ЦПК України є також безпідставними, оскільки зазначена процесуальна норма передбачає можливість заявити вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у разі залишення позову без розгляду. Разом з тим, у даному випадку залишено не позов, а заяву без розгляду, ОСОБА_2 має статус відповідача, а ОСОБА_1 – позивача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо доведення та обґрунтованості понесених нею витрат, необґрунтованих дій ОСОБА_2 при подачі заяви про розстрочку виконання рішення суду, тривале невиконання рішення суду, тощо, є такими, що на правильність постановленої судом першої інстанції ухвали не впливає. 
Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 щодо упередженого ставлення судді до неї.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи та посилання на рішення Європейського суду з прав людини правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення не спростовують.
Разом з тим, з огляду на відсутність доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи та обґрунтування такою підставою апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції, у відповідності до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з вищенаведених підстав. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2017 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий    Судді        

 Повний текст постанови складений 23 вересня 2021 року.