ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/827/21                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Рідзель О.А.
                                                                               Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 серпня 2021 року                                                                                          м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                         Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                   Сорочка Є.О.
                                                            Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації щодо відмови позивачу у приватизації земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га;
- зобов`язати Черкаську обласну державну адміністрацію вчинити дії щодо безоплатної передачі позивачу шляхом приватизації земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року позов задоволено повністю.  Визнано протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.08.2020 щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га. Зобов`язано Черкаську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  від 11.08.2020 з усіма доданими документами щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га, та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Черкаська обласна державна адміністрація звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що ділянки, якими користується позивач на праві оренди є землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а отже, не відносяться до жодного з видів використання, передбачених для безоплатного надання у власність.
01 червня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
05 липня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Черкаської обласної державної адміністрації надійшли письмові. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно  Протоколу від 22 грудня 2014 року №2 проведення аукціону з продажу майна Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», ФОП ОСОБА_1 визнано переможцем аукціону з продажу нерухомого майна, що входить до комплексу будівель:
- будівля котельні (літ. «V. v»), площею 1627,4 кв. м.;
- теплопостачання (літ. « 4А»), площею 264,6 кв. м.
Між ОСОБА_1 та Підприємством «Черкаський державний завод хімічних реактивів» укладено Договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна від 30 грудня 2014 року, яке передане ОСОБА_1 на підставі акту від 30.12.2014 р.
30 грудня 2014 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно №2586.
Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 18 грудня 2019 року №841 припинено Підприємству «Черкаський державний завод хімічних реактивів» право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га та надано їх ФОП ОСОБА_1 в оренду строком на 10 років.
На підставі вказаного розпорядження 24 грудня 2019 року, ФОП ОСОБА_1 уклав з Черкаською обласною державною адміністрацією Договір №02-09/37 оренди зазначених вище земельних ділянок стоком на 10 років до 18.12.2029 р.
11 серпня 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Черкаської обласної державної адміністрації із заявою про безоплатну передачу йому у власність вищезазначених земельних ділянок.
До заяви ФОП ОСОБА_1 додав копії: свідоцтва про право власності на будівлі; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договору оренди землі; витягів з ДЗК.
Листом від 11 вересня 2020 року №01/08-04/Д-884 ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що його звернення направлене для розгляду Департаменту агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації.
Листом Департаменту агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації від 07.10.2020 року №02-25/867 ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що вищевказані земельні ділянки віднесені до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а отже не віднесені до жодного з видів використання, які передбачені для безоплатного надання у власність. Тому набутим право власності на вказані земельні ділянки можливо за договором купівлі-продажу у порядку ст.128 Земельного кодексу України.
Не погоджуючись із вищевказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підстави набуття права на землю, визначені у статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-III (далі - ЗК України), за правилами якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із частинами 1-4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно: будівля котельні (літ. «V. v'»), площею 1627,4 кв. м.; теплопостачання (літ. « 4А»), площею 264,6 кв. м., - розміщене на земельних ділянках з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га., які перебувають у користуванні позивача на підставі Договору оренди від 24.12.2019 р.
ФОП ОСОБА_1 звернувся до Черкаської обласної державної адміністрації із заявою про безоплатну передачу йому у власність вищезазначених земельних ділянок, до якої додав копії: свідоцтва про право власності на будівлі; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договору оренди землі; витягів з ДЗК (а.с. 62-63).
Однак, листом Департаменту агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації від 07 жовтня 2020 року №02-25/867 ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що вищевказані земельні ділянки віднесені до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а отже не віднесені до жодного з видів використання, які передбачені для безоплатного надання у власність. Тому набутим право власності на вказані земельні ділянки можливо за договором купівлі-продажу у порядку ст.128 Земельного кодексу України (а.с. 64).
Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Колегія суддів наголошує на тому, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться на підставі п. "а" ч. 3 ст. 116 ЗК України, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Так, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом розпорядженням голови Черкаської ОДА.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, лист Департаменту агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації від 11.09.2020 року №01/08-04/Д-884 та лист Департаменту агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації від 07.10.2020 року  №02-25/867 не може вважатися рішенням органу виконавчої влади у розумінні ст. 118 ЗК України.
Вказане свідчить про порушення відповідачами дотримання порядку щодо безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбаченого ЗК України.
Колегія суддів, також, враховує, що, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Доводи апелянта про те, що ділянки, якими користується позивач на праві оренди є землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а отже, не відносяться до жодного з видів використання, передбачених для безоплатного надання у власність, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.
Оскільки, вищезазначені земельні ділянки знаходились у позивача в користуванні, то на нього не розповсюджується порядок, на який посилається відповідач щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановлений п. «в» ч. 3 ст. 116 та ст. 121 ЗК України, а розповсюджується порядок приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, встановлений п. «а» ч. 3 ст. 116 та п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Черкаської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.08.2020 р. щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га та зобов`язання Черкаську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.08.2020 з усіма доданими документами щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 71101364000:02:016:0034, площею 0,1276 га та 71101364000:02:016:0037, площею 0,3630 га, та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Черкаської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                                        Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                   Сорочко Є.О.

                                                                                                             Чаку Є.В.