Ухвала
 
21 вересня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 509/2731/18
провадження № 61-15377ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , у якому просила, визнавши квартиру спільним сумісним майном подружжя, провести поділ в рівних частках, стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за частку у спільній сумісній власності у розмірі 360 818,00 грн.
 
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визначено однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності 1/2 частини зазначеної квартири. В іншій частині вимог відмолено.  
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Визнано однокімнатну квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
26 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
У вересні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2  вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року тапостанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
В силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року тапостанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 рокунеобхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, Верховним Судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявник повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
 
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.
 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик