УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 161/15003/19
провадження № 61-9113ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 
(далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 12 309,88 грн.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 
від 05 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту в розмірі 4 332,74 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору у розмірі 1 014,21 грн.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
26 травня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статей 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подачі до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не виконала вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, не сплатила судовий збір, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 02 квітня 2021 року отримала ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, проте станом на 26 квітня 2021 року не виконала вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме не сплатила судовий збір, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
З огляду на викладене, правильним є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки в установлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська