ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року          м.Дніпро         Справа №  912/1235/19
           Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        
суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,
секретар судового засідання Крицька Я.Б.,
     розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Владен Плюс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 (повне рішення складено  05.05.2021, суддя  Кабакова В.Г.) у справі 
за позовом першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури, в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м.Кропивницький, Великоандрусівська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області, с.Велика Андрусівка, Світловодський район, Кіровоградська область,
до відповідача фермерського господарства "Владен Плюс", с.Захарівка, Світловодський район, Кіровоградська область,
про стягнення 270 918,30 грн       
ВСТАНОВИВ:
         І. Короткий зміст і підстави позовних вимог
          Перший заступник керівника Знам`янської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог,  в інтересах держави, уповноваженими органами якої виступають Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Великоандрусівська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області до фермерського господарства "Владен Плюс" про стягнення 270 918,30 грн.        
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем вимог ч.1 ст.116, ст.ст.125-126 Земельного кодексу України, а саме використання земельних ділянок за відсутності договорів оренди на земельні ділянки. Внаслідок самовільного використання відповідачем земельних ділянок на території Захарівської сільської ради загальною площею 185,5035 га, останньому відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 розрахована шкода в розмірі 270 918,30 грн.
         ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з фермерського господарства "Владен Плюс" на користь держави шкоду, заподіяну самовільним використанням земельної ділянки в сумі 270 918,30 грн, зарахувавши кошти на розрахунковий рахунок Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Стягнуто з фермерського господарства "Владен Плюс" на користь Кіровоградської обласної прокуратури - 4063,77 грн судового збору. 
          Рішення місцевого господарського суду мотивовано посиланням на те, що матеріалами справи доведено протиправність дій відповідача, яка полягає у самовільному зайнятті земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (наразі Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області) загальною площею 185,5035 га, що є підтвердженим належними доказами, а саме матеріалами перевірки, проведеної старшим державним інспектором Табунщиком О.П., та рішеннями судів у справах №401/5561/14-ц від 25.02.2016, № П/811/1312/17 від 24.10.2018. Доведено розмір шкоди, заподіяної ФГ "Владен Плюс" внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, розрахунок якої відповідає законодавчо визначеному порядку розрахунку та для проведення якого було встановлено всі необхідні показники. Наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіянням шкоди. Вина відповідача не спростована.
         ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
          3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Фермерське господарство "Владен Плюс", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
          Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник вважає безпідставним посилання позивача на кримінальне провадження № 12017120270001747 за ч.1 ст.197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельних ділянок, оскільки згідно повідомлення відділення поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 06.04.2021 за № 2786/114-1-2021, вказане кримінальне провадження закрито 22.02.2019 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину. При цьому суд залишив без розгляду подане відповідачем клопотання про приєднання доказів від 08.04.2021.
   Відповідач вказує, що посилання позивача на кримінальне провадження №12017120270002251 за фактом відкритого викрадення 20 тон соняшника, що належить відповідачу, не свідчить про визнання відповідачем факту самовільного використання спірної земельної ділянки.
          Щодо складання 21.11.2017 протоколу про вчинення головою відповідача ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.53-1 КУпАП, скаржник зазначає, що 24.11.2017 винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з наявністю у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення у зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України. На виконання ухвали слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 08.09.2017  у кримінальному провадженні № 12017120270001747 проведено обстеження земельних ділянок та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельних ділянок, які розташовані за межами населеного пункту на території Захарівської сільської ради Світловодського району, загальною площею 185,5035 га та складено акти обстеження земельних ділянок, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства та відповідно до актів обстежень, перевірок від 26.09.2017  зроблені розрахунки розміру шкоди самовільним використанням відповідачем зазначених земельних ділянок заподіяно значну шкоду державі в розмірі 270918,30 грн. Кримінальне провадження №12017120270001747 закрито.
          Заявник апеляційної скарги вважає безпідставними доводи першого заступника прокурора про самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки правомірність користування земельними ділянками відповідачем підтверджується відповідними доказами. 
       Скаржник зазначає, що  відповідач, як добросовісний платник податків, що передбачені чинним законодавством України, у 15.02.2017 подав до Світловодського відділення Олександрійської ОДІ II ГУ ДФС у Кіровоградської області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, що підтверджується відповідною відміткою податкового органу на декларації. 
          За твердженням скаржника у позовній заяві не зазначається, що відповідач був недобросовісним орендарем, невчасно сплачував орендну плату чи не у повному обсязі.
          Добросовісність відповідача підтверджується вчасною подачею необхідної звітності, яка свідчить про те, що фактично обробіток, посів та збір врожаю зі спірних земельних ділянок тривав у період з вересня по жовтень 2017 року, тобто у період коли права на користування земельними ділянками були зареєстровані у відповідних реєстрах.
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.07.2017 у справі № П/811/1312/17 зупинено дію рішень державного реєстратора з реєстрації інших речових прав на нерухоме майно Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області: Про скасування іншого речового права. Індексний номер:36291237 від 25.07.2017; Про скасування іншого речового права. Індексний номер:36291695 від 25.07.2017; Про скасування іншого речового права. Індексний номер:36290761 від 25.07.2017 - до набрання рішення законної сили у справі № П/811/1312/17.
          Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.07,20)7 року у справі № П/811/1312/17 набрало законної сили 24.11.2018, тобто з даного, на думку скаржника, слідує, що відповідач міг безперешкодно та на законних підставах користуватися спірними земельними ділянками у період 28.07.2017 по 24.11.2018, що спростовує повністю позицію у позові про самовільне зайняття земельних ділянок.
          Щодо звернення першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури до суду з цим позовом, скаржник вказує, що сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів. 
          Заявник апеляційної скарги стверджує про недоведеність та відсутність вини голови відповідача у самовільному використанні земельної ділянки.
          Факт передачі оспорюваних земельних ділянок у користування відповідача на законних підставах підтверджується протоколом № 1 про створення фермерського господарства "Владлен Плюс" від 20.01.2016; актом приймання-передачі права оренди землі до складеного (статутного) капіталу фермерського господарства "Владлен Плюс" від 20.01.2016 №1; статутом фермерського господарства "Владлен Плюс", затвердженим 20.01.2016; статутом фермерського господарства "Владлен Плюс", затвердженим зборами членів фермерського господарства, протокол від 07.09.2016. 
          3.2 Доводи інших учасників справи
    У відзиві на апеляційну скаргу керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін. 
          Прокурор зазначає, що наразі пройшло реформування органів прокуратури і в зв`язку з чим у складі Олександрійського району Кіровоградської області на день початку роботи окружних прокуратур, відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807, перебуває територія Світловодської міської територіальної громади та Великоандрусівської сільської територіальної громади.
          Таким чином, з дня початку роботи окружних прокуратур територія Світловодської міської територіальної громади та Великоандрусівської сільської територіальної громади підпадає під юрисдикцію Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області.
          З огляду на викладене, відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України необхідно здійснити заміну у даній справі Знам`янську місцеву прокуратуру Кіровоградської області на процесуального правонаступника Олександрійську окружну прокуратуру Кіровоградської області.
          Прокурор вважає, що відповідач в апеляційній скарзі  не навів з посиланням на норми діючих нормативно- правових актів жодного обґрунтованого доводу про порушення норм матеріального та процесуального права, зазначено лише суб`єктивні припущення про нібито порушення судом першої інстанції принципів законності та обґрунтованості при прийняті відповідного оскаржуваного рішення.
          В обґрунтування своєї правової позиції, прокурор вказує, що відповідач порушив вимоги ч.1 ст.116, ст.ст.125-126 Земельного кодексу України, а саме: на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області фермерське господарство "Владлен Плюс", керівником якого є Лисенко Р.П., самовільно упродовж 2017 року використовувало три земельні ділянки загальною площею 185,5035 га, які оброблялися та були засіяні сільськогосподарськими культурами соєю та соняшником, при цьому договори оренди на земельні ділянки відсутні. Факт самовільного використання відповідачем земельними ділянками підтверджується відповідними доказами.
          Станом на даний час акти обстеження земельних ділянок, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно голови фермерського господарства «Владен Плюс» Лисенка Р.П. є чинними, останні не оскаржувались у порядку адміністративного судочинства.
          Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави, заявник повідомляє, що підставами для представництва прокуратури в даній справі є порушення інтересів держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Великоандрусівської сільської ради.
          Остаточне рішення у кримінальному провадженні №12017120270001747 за ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України за фактом самовільного зайняття наступних земельних ділянок: площею 37,0448 га в контурі №87 кадастровий номер 3525282400:02:000:9021; площею 45,9984 га в контурі №81 кадастровий номер 3525282400:02:000:9024; площею 102,4603 га в контурі №662 кадастровий номер 3525282400:02:000:9034, які розташовані за межами населеного пункту на території Захарівської сільської ради Світловодського району, загальною площею 185,5035 га - на даний час не прийнято.
          З огляду на викладене, виключно з тим, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурором було направлено відповідний позов до Господарського суду Кіровоградської області.
              ІV. Апеляційне провадження
             4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
          Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді  Коваль Л.А., Чередко А.Є.
           Ухвалою Центрального 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фермерського господарства "Владен Плюс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021; призначено справу до розгляду на 13.07.2021 на 11 годин 30 хвилин. 
           13.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 31.08.2021 на 12:20 годин.
           31.08.2021 у судове засідання з`явився прокурор відділу, який надав відповідні пояснення.
          Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.
          Відповідач у поданому клопотанні просить розгляд справи відкласти з посиланням на те, що ФГ "Владлен Плюс" подано до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2015 та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 по справі №401/5561/14-ц, на яку неодноразово посилався суд при прийнятті оскаржуваного рішення. Вказану цивільну справу Світловодським міськрайонним судом Кіровограсдької області направлено до апеляційного суду. 27.08.2021 призначено склад суду. Відповідач вважає, що результати розгляду апеляційної скарги по справу №401/5516/14-ц можуть вплинути на подальший розгляд справи.
          Відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
          Згідно з положеннями статті 129 Конституції України, статей 2, 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
          Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
          Відповідно до ч.ч.11-13 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
          Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.
          Колегія суддів вважає, що викладені відповідачем у клопотанні причини неявки представника у судове засідання, є неповажними, у зв`язку з чим клопотання про відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції залишається без задоволення. 
          Щодо клопотання керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області про заміну учасника справи Знам`янську місцеву прокуратуру на процесуального правонаступника Олександрійську окружну прокуратуру, апеляційний господарський суд враховує таке.
          За приписами ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
          Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
          Відповідно до ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.
          Між тим, відповідно до вимог пунктів 3, 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснювали відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
          День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур.
          Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".
          Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 "Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур" затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур (п.1).
          Згідно з додатком до вказаного наказу на території Кіровоградської області функціонують Голованівська, Знам`янська, Кропивницька, Новоукраїнська та Олександрійська окружні прокуратури.
          Під територіальну юрисдикцію Олександрійської окружної прокуратури підпадає Олександрійський район.
          У складі Олександрійського району перебуває Великоандрусівська  територіальна громада.
          Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 40 "Про день початку роботи окружних прокуратур" днем початку роботи окружних прокуратур, у тому числі Олександрійської окружної прокуратури, визначено 15.03.2021 (опубліковано в газеті "Голос України" від 27.02.2021 № 38).
          Отже, враховуючи встановлені вище обставини, наведені положення законодавства, наявні підстави для заміни Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області та залучення до участі у справі її процесуального правонаступника - Олександрійської окружної прокуратури.
           31.08.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
         4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №П/811/1312/17 за позовом фермерського господарства "Владен Плюс" до  державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиуса Віталія Володимировича та першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області, який діє в інтересах держави в особі відповідача про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, встановлено такі обставини.
Фермерське господарство "Владен Плюс" згідно статуту створено з метою отримання прибутку шляхом вироблення товарної сільськогосподарської продукції на земельних ділянках наданих засновнику для створення і ведення фермерського господарства відповідно до Закону України "Про фермерське господарство". Засновником та власником господарства є ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що 10.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства в Кіровоградській області та громадянином ОСОБА_1 укладено договори оренди землі, предметом яких є: надання орендодавцем, на підставі наказу Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області від 04.09.2014 року №11-1129/14/14-СГ в строкове платне користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, орендар приймає в платне строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 102, 4603 га в том числі ріллі 102,4603 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9034; надання орендодавцем, на підставі наказу Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області від 04.09.2014 року №11-1127/14/14-СГ в строкове платне користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, орендар приймає в платне строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 37,0448 га в том числі ріллі 37,0448 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9021; надання орендодавцем, на підставі наказу Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області від 04.09.2014 року №11-1128/14/14-СГ в строкове платне користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, орендар приймає в платне строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 45,9984 га в том числі ріллі 45,9984 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9024.
Вказане право оренди земельних ділянок за позивачем зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно, що посвідчується відповідними копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
24.12.2014 Світловодський міжрайонний прокурор звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, ОСОБА_1 , третьої особи - реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції з вимогою визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагенства від 25.06.2014, 25.07.2014 та від 04.09.2014, визнати недійсними договори оренди від 10.09.2014 та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав від 16.09.2014, зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі зазначені земельні ділянки.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2015 за результатами розгляду вказаного позову в його задоволенні було відмовлено.
25.02.2016 апеляційним судом Кіровоградської області апеляційну скаргу прокурора задоволено повністю. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2015 , скасовано та ухвалено нове рішення яким:
- визнано протиправними і скасовано накази Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про надання дозволів на розробку документації землеустрою № 11-555/14-14-СГ від 25.06.2014 р., № 11-860/14-14-СГ від 25.07.2014 р., № 11-861/14-14-СГ від 25.07.2014 р.;
-  визнано протиправними і скасовано накази Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок від 04.09.2014 № 11-1127/14-14-СГ, від 04.09.2014 № 11-1128/14-14-СГ, від 04.09.2014р. №11-1129/14-14-СГ;
- визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 37,0448 га в контурі № НОМЕР_1 на території Захарівської сільської ради;
- визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 на території Захарівської сільської ради;
- визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 на території Захарівської сільської ради;
- зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Головного  управління Держгеокадастру у Кіровоградській області земельні ділянки площею 37,0448 га в контурі № НОМЕР_1 , площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 та площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 на території Захарівської сільської ради Світловодського району загальною вартістю 2 805 302 грн.
16.03.2016 першим заступником керівника Знам`янської місцевої прокуратури до ВДВС Світловодського МРУЮ подано заяву про примусове виконання судового рішення (з виконавчим листом №401/5561/14-ц).
23.03.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року та зупинено його виконання до закінчення касаційного провадження.
30.06.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відхилено. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 залишено без змін.
Відповідно до  ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно інформації про виконавче провадження, виконавче провадження щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельні ділянки було відкрито 28.03.2016, зупинено 15.04.2016 та поновлено 30.08.2016.
В подальшому актом державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 30.09.2016 земельні ділянки з кадастровими номерами №35252582400:02:000:9021, №3525282400:02:000:9024, №35252582400:02:000:9034 передано державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області.
30.09.2016 державним виконавцем Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду, тобто передачею державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області вказаних земельних ділянок.
Поряд з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 23.09.2016 року передано земельні ділянки за кадастровими номерами 3525282400:02:000:9034, 3525282400:02:000:9021, 3525282400:02:000:9024 в користування ФГ "Владен плюс" для ведення фермерського господарства на підставі рішень державного реєстратора Підлісненьскої сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиуса за №31539346, 31539814, 31540035.
Знам`янська місцева прокуратура  листом від 27.06.2017 №(12-85)3990 вих-17 звернулась до Державного реєстратора з реєстрації прав на нерухоме майно Підлісненської сільської ради Олександрівського району  Смаліуса В.В., в якому, зокрема зазначено, що передача ОСОБА_1 похідного права користування земельними ділянками ФГ "Владен-плюс" зареєстрована 23.09.2016 після набуття законної сили рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 у справі № 401/5561/14-ц, про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в області земельні ділянки, що свідчить про незаконність державної реєстрації від 23.09.2016.
На підставі ст.23 Закону України "Про прокуратуру" з метою захисту інтересів держави у сфері земельних відносин та повернення у державну власність земельних ділянок, забезпечення реального виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016, прокурор просив вжити заходів для скасування вказаної реєстрації  на земельні ділянки.
Державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області за результатами розгляду листа Знам`янської місцевої прокуратури від 27.06.2017, заяви Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, поданої на виконання листа Знам`янської місцевої прокуратури від 22.06.2017, виключно на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 у справі №401/5561/14-ц, яке набрало законної сили, прийнято рішення від 25.07.2017 з індексними номерами 36291237, 36291695, 36290761 про скасування права оренди ОСОБА_1 та іншого речового права (користування земельними ділянками) фермерського господарства "Владен Плюс" з кадастровим номером 3525282400:02:000:9034, номер запису про інше речове право: 16550559, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31540035 від 23.09.2016; з кадастровим номером 3525282400:02:000:9024 номер запису про інше речове право: 16550327, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31539814 від 23.09.2016; з кадастровим номером 3525282400:02:000:9021 номер запису про інше речове право: 16550076, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31539346 від 23.09.2016.
Листом від 25.07.2017 державного реєстратора Смалиуса В.В. повідомлено місцеву прокуратуру про скасування 25.07.2017 державної реєстрації права оренди та права користування на зазначені земельні ділянки.
Фермерське господарство "Владен Плюс" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Смалиуса В.В., першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі відповідача, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень відповідача про скасування права оренди ОСОБА_1 та іншого речового права (користування земельними ділянками) фермерського господарства "Владен Плюс", зобов`язання відповідача внести необхідні відомості до державного реєстру речових прав з метою відновлення права оренди ОСОБА_1 та іншого речового права фермерського господарства "Владен Плюс" на зазначені земельні ділянки.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №П/811/1312/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФГ "Владен Плюс". Рішення набрало законної сили 24.11.2018.
10.12.2018 до| Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості Про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 28.07.2017 у справі №П/811/1312/17, а також реєстрацію права власності на земельні ділянки №35252582400:02:000:9021, №3525282400:02:000:9024, №35252582400:02:000:9034 за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
В матеріалах справи містяться акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства та акти обстеження спірних земельних ділянок від 26.06.2017, складені старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Світловодському, Онуфріївському, Олександрійському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Табунщиком О.П. в присутності працівників сільської ради та представника ФГ "Владен Плюс", за змістом яких порушень земельного законодавства не  встановлено.
Поряд з тим, Світловодським відділом поліції ГУНП в Кіровоградській області 06.09.2017 було розпочато кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017120270001747 за ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України за фактом самовільного зайняття наступних земельних ділянок: площею 37,0448 га в контурі № НОМЕР_1 кадастровий номер 3525282400:02:000:9021; площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 кадастровий номер 3525282400:02:000:9024; площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 кадастровий номер 3525282400:02:000:9034, які розташовані за межами населеного пункту на території Захарівської сільської ради Світловодського району, загальною площею 185,5035 га.
В позовній заяві зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що самовільне використання земельних ділянок здійснено фермерським господарством "Владен Плюс", що підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_2 від 10.09.2017 №7643, актами перевірки земельних ділянок від 06.09.2017, протоколом огляду місця події від 10.09.2017, протоколами допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки від 07.09.2017, ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 08.09.2017 про надання дозволу на проведення перевірки, матеріалами проведеної Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області перевірки, ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 про арешт майна (вказаних земельних ділянок).
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області  від 08.07.2017 у справі № 401/2291/17 надано дозвіл Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області на проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства  при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Захарівської сільської ради  Світловодського району Кіровоградської області загальною площею 185,5 га з кадастровими номерами 3525282400:02:000:9021, 3525282400:02:000:9024, 3525282400:02:000:9034, яку призначено постановою слідчого СВ Світловодського ВП Барбарикіної Д.Є. від 07.09.2017 у кримінальному провадженні №12017120270001747 від 06.09.2017.
Згідно заяви начальника відділу з контрою за використанням землі в Олександрійському, Онуфріївському, Світловодському районах Табунщика О.П., адресованої слідчому Барбарикіній Д.Є., 26.09.2017 ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами  кримінального провадження.
За поясненнями прокурора, ОСОБА_5  при перевірці  26.06.2017 не міг встановити  всі обставини зайняття спірних земельних ділянок, тому для виконання ухвали слідчого судді та встановлення всіх обставин, він ознайомився з матеріалами кримінальної справи.
26.09.2017 старшим державним інспектором з контролю за використанням охоронною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Світловодському, Онуфріївському, Олександрівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Табунщиком О.П. на виконання ухвали слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 08.09.2017 у кримінальному провадженні №12017120270001747 проведено обстеження земельних ділянок та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельних ділянок площею 37,0448 га в контурі №87 кадастровий номер 3525282400:02:000:9021; площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 кадастровий номер 3525282400:02:000:9024; площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 кадастровий номер 3525282400:02:000:9034, які розташовані за межами населеного пункту на території Захарівської сільської ради Світловодського району, загальною площею 185,5035 га.
У результаті перевірки встановлено, що вище перераховані земельні ділянки загальною площею 185,5035 га, які знаходяться на території Захарівської сільської ради Світловодського району самовільно використовуються фермерським господарством "Владен Плюс" в особі керівника Лисенка Руслана Павловича.
Актами обстеження Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.09.2017 та актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом від 26.09.2017 спірних земельних ділянок, встановлено, що фермерське господарство "Владен Плюс" використовує земельні ділянки, які обробляються. Документи, що підтверджують державну реєстрацію права  власності чи права постійного користування або права оренди земельних ділянок відсутні. 
У листі Головного управління  Держгеокадастру у Кіровоградській області від 22.02.2019 № 10-11-0.41-1855/2-19, адресованого прокуратурі, зазначено, що відповідно до вимог ст.4 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель",  Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснюються перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки. Вищезазначена перевірка проводилась шляхом обстеження земельних ділянок без участі представника ФГ "Владен плюс", якому було повідомлено про проведення  перевірки представником Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області в телефонному режимі.
Згідно довідки сільради від 26.09.2017 №8 спірні земельні ділянки на час проведення перевірки  використовував ОСОБА_1 , орендна плата сплачувалась ФГ "Владен плюс".
Голові господарства ФГ "Владен плюс" Лисенку Р.П. було направлено повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства з одночасним направленням матеріалів перевірки та розрахунками розміру шкоди, завданої державі внаслідок вчинення правопорушення, на яке отримано відповідь.
21.11.2017 старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Табунщиком О.П. складено протокол про вчинення головою фермерського господарства "Владен Плюс" ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 53-1 КУпАП.
24.11.2017 старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Табунщиком О.П. винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з наявністю у діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 45,9984 га фермерським господарством "Владен Плюс" на території Захарівської сільської ради Світловодського району розмір заподіяної шкоди становить 67178,33 грн.
Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 37,0448 га фермерським господарством "Владен Плюс" на території Захарівської сільської ради Світловодського району розмір заподіяної шкоди становить 54102,05 грн.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 102,4602 га фермерським господарством "Владен Плюс" на території Захарівської сільської ради Світловодського району розмір заподіяної шкоди становить 149637,92 грн.
          Усього відповідно до актів обстежень, перевірок від 26.09.2017 та розрахунків розміру шкоди самовільним використання фермерським господарством "Владен Плюс" зазначених земельних ділянок прокурором заявлено до стягнення заподіяну шкоду державі в розмірі 270918,30 грн.
             4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі
          Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
     Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі  та поданих запереченнях доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
     Предметом апеляційного перегляду є рішення місцевого господарського суду  про стягнення з фермерського господарства "Владен Плюс" на користь держави шкоди, заподіяної самовільним використанням земельної ділянки. 
          За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.
          Перевіряючи підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує таке.
          Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
          Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
           Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
          Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України,    статтею 4 Господарського процесуального кодексу України   право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
          Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
          Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного                   законом     інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
          Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.
          Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.
          Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
           Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом    інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі                   щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
           Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         № 924/831/17).
          Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України                  завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
          Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених    законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
          До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
          Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.
          У судовому процесі, зокрема в господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
          Подібний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 зі справи №587/430/16-ц та від 27.02.2019 зі справи №761/3884/18.
          Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією          та законами України. 
          Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
          Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
          Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті  23 Закону України "Про прокуратуру").
          Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті  23 Закону України "Про прокуратуру").
          Зміст частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1)  якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
          Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
          При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
          Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
          У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
          "Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
          "Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
          "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
          Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
          Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17).
          Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
          Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
          Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
          Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
          При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).
          Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
          Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
          Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
          Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
          Звертаючись з даним позовом в інтересах держави в особі  Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Захарівської міської ради (в подальшому змінено на Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області), прокурор зазначив, що ані Захарівська сільська рада, ані Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не мали перешкод у доступі до законодавства, а тому проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що фермерське господарство "Владлен Плюс" самовільно використовує земельні ділянки, як наслідок державі заподіяно шкоду внаслідок такого використання, яку необхідно стягувати виключно у спосіб заявлення позову до компетентного суду. Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Захарівською сільською радою, як органами, уповноваженими на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів на усунення зазначених порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом пред`явлення позову. 
          Колегія суддів враховує, що відповідно до ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції сільських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення. Крім того, статтею 28 вказаного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських рад віднесено здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов`язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності. 
          За приписами ч.3 ст.122 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або користування для всіх потреб. 
          Відповідно до пункту першого Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру 17.11.2016 за №308 передбачено, що Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії і картографії та розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення у порядку визначеному чинним законодавством на території Кіровоградської області.
          З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2019 позовну заяву прокурора залишено без руху, зокрема, й з вимогою навести причини, з можливістю перевірки їх судом, які перешкоджали здійснити захист інтересів держави належними суб`єктами - позивачами, які є підставою для звернення про прокурора до суду.
          Листом від 21.05.2019 №02-31-110/1 Захарівська сільська рада повідомила першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури про те, що нею, як органом уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито жодних заходів до усунення зазначених порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом пред`явлення позову до суду. До причини, які перешкоджали Захарівській сільській раді самостійно здійснити захист інтересів держави шляхом заявлення до господарського суду зазначеної позовної заяви, належать наступні: непередбачення бюджетами Захарівської сільської ради на 2017,2018,2019 роки коштів на оплату судового збору при зверненні до судів з позовними заявами, повна відсутність бюджетного фінансування на вказані заходи; відсутність уштаті Захарівської сільської ради юриста, який би здійснював підготовку позовних заяв до судів; неналежне виконання повноважень землевпорядником Захарівської сільської ради упродовж вищевказаного періоду, звільнення землевпорядника з відповідної посади у січні 2019 року; тривалий судовий розгляд Кіровоградським окружним адміністративним судом пов`язаної справи №П/811/1312/17. Захарівська сільська рада у повному обсязі підтримала позовну заяву прокуратури та просила задовольнити її. 
          Листом від 23.05.2019 №10-11-0.63-4901/2-19 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградський області повідомило, що Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області проведено перевірку земельних ділянок сільськогосподарського призначенння загальною площею 185,5 га, які розташовані на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Завірені копії матеріалів перевірки (акти обстеження земельних ділянок, акт перевірки, розрахунки розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок) 11.10.2017 скеровані до Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області та до Світловодсьвого відділу Знам`янської місцевої прокуратури.
            Відтак, позивачам було відомо про допущені відповідачем порушення законодавства у сфері земельних відносин щодо самовільного використання земельних ділянок.
          Вказаними листами позивачі підтвердили свою бездіяльність та відсутність у подальшому наміру самостійного звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави.
          Зважаючи на викладене,  апеляційний суд, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку,  проаналізувавши наведені правові норми, дійшов висновку про підтвердження правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі компетентних органів та здійснення такого захисту в спірних правовідносинах, оскільки прокурор виконав свою субсидіарну роль, замінивши в судовому провадженні відповідний державний орган, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними.
          Щодо наявності підстав або відсутності підстав для стягнення з відповідача шкоди, заподіяної самовільним використанням земельної ділянки, апеляційний господарський суд приймає до уваги наступне.
          Приписами статті 13 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
          Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
          Отже, єдиною підставою для набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених     Земельного кодексу України. 
          У частині першій статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
          Як убачається із приписів ст. 1 Закону України "Про оренду землі", ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
          Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).
          Матеріалами справи встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області від 04.09.2014 №11-1129/14/14-СГ, №11-1127/14/14-СГ, №11-1128/14/14-СГ затверджена документація із землеустрою про передачу в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок: площею  102,4603 га в тому числі ріллі 102,4603 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9034; площею 37,0448 га в тому числі ріллі 37,0448 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9021; площею 45,9984 га в тому числі ріллі 45,9984 га за кадастровим номером 3525282400:02:000:9024, які знаходяться на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.
          Зазначені земельні ділянки за договорами оренди землі від 10.09.2014, укладеними між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , передані останньому у строкове платне користування на 15 років для ведення фермерського господарства. 
          Вказане право оренди земельних ділянок за відповідачем зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно, що посвідчується відповідними копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
           24.12.2014 Світловодський міжрайонний прокурор звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, ОСОБА_1 , третьої особи - реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції з вимогою визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагенства від 25.06.2014, 25.07.2014 та від 04.09.2014, визнати недійсними договори оренди від 10.09.2014 та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав від 16.09.2014, зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі зазначені земельні ділянки.
          Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2015 за результатами розгляду вказаного позову в його задоволенні було відмовлено.
          Судове рішення прокурором було оскаржене в апеляційному порядку в апеляційний суд Кіровоградської області.
          Зміст протоколу №1 від 20.01.2016 про створення фермерського господарства "Владлен Плюс" свідчить про те, фермерське господарство створено на підставі договорів оренди у тому числі: від 10.09.2014, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2014 №7010501, земельна ділянка площею  102,4603 га; від  10.09.2014, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2014  №7006250, земельна ділянка площею 37,0448;  від 10.09.2014,  зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2014 №7008896, земельна ділянка площею 45,9984. 
          Відповідно до акту прийому-передачі №1 від 20.01.2016 вказані земельні ділянки були передані засновником фермерського господарства ОСОБА_1 до складу фермерського господарства "Владлен Плюс" (складеного статутного капіталу). 
          Згідно протоколу № 1 від 20.01.2016 головою фермерського господарства призначено Лисенка Р.П., затверджено статут фермерського господарства "Владлен Плюс".
          Пунктом 1.4 статуту передбачено, що господарство створене з метою отримання прибутку шляхом вироблення товарної сільськогосподарської продукції на земельній ділянці, наданій засновнику для ведення фермерського господарства; на земельних ділянках, які належать на праві власності господарству як юридичній особі; на земельних ділянках, які належать засновнику господарства на праві приватної власності; на земельних ділянках, які використовуються господарством на умовах оренди та інших цивільно-правових договорів, подальшої переробки та реалізації цієї сільгосппродукції відповідно до Закону, здійснення інших видів діяльності, не заборонених Законом. 
          Фермерське господарство «Владен Плюс» зареєстроване як суб`єкт господарювання 20.01.2016, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за №14461020000002320.
          Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначені Законом України "Про фермерське господарство".
          У частині першій статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, 26.01.2016), зазначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
          Фермерське господарство діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України (частина четверта статті 1 Закону України "Про фермерське господарство").
          Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про фермерське господарство" після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації  у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
          Землі фермерського господарство згідно до вимог частини першої статті 12 цього Закону можуть складатись, зокрема, із: в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
          До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити, зокрема, право користування землею (стаття 19 Закону України "Про фермерське господарство").
          Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у статуті термін (частина 2 статті 20 Закону України "Про фермерське господарство").
          Отже, в силу наведених вище норм права після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та   створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації. Подібні висновки неодноразово викладались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року у справі №348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі №606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №574/381/17-ц, від 26 червня 2019 року у справі  628/778/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 922/538/19.         
          За нормами статей 125, 126 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до   Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
          Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі»   право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
          Відповідно до пункту другого частини першої     статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»   державній реєстрації прав підлягають: речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право оренди (суборенди) земельної ділянки.
          За змістом частини першої статті 27 Закону  України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому     законом     порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
          З наведених норм права вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації такого права, яка проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому  Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, що згідно із законодавством підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.
          Отже, після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього     прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства.
          Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19.
          Спірним у цій справі є питання наявності або відсутності підстав вважати дії фермерського господарства «Владен Плюс» щодо зайняття спірних земельних ділянок самовільними.
          За змістом статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки, є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
          Вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність в особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.
          Факт користування ФГ «Владен Плюс» спірними земельними ділянками протягом 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи статистичною звітністю підприємства: звітами про посівні площі сільськогосподарських культур, звітами про плоті та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, звітом про збирання врожаю сільськогосподарських культур.
          Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що передачу ОСОБА_6 земельних ділянок за кадастровими номерами 3525282400:02:000:9034, 3525282400:02:000:9021, 3525282400:02:000:9024 в користування ФГ «Владен Плюс» для ведення фермерського господарства зареєстровано державним реєстратором Підлісненьскої сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиуса В.В. 23 вересня 2016 року за №№31539346, 31539814, 31540035.
          Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
          Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 у справі № 401/5561/14-ц апеляційна скарга прокурора задоволена. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2015 року скасовано. Ухвалене нове рішення, яким позов прокурора задоволено. Визнані протиправними та скасовані накази Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про надання дозволів на розробку документації землеустрою № 11-555/14-14-СГ від 25.06.2014, №11-860/14-14-СГ від 25.07.2014, № 11-861/14-14-СГ від 25.07.2014. Визнані протиправними та скасовані накази Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок від 04.09.2014 № 11-1127/14-14-СГ, від 04.09.2014 № 11-1128/14-14-СГ, від 04.09.2014 № 11-1129/14-14-СГ. Визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 37,0448 га в контурі № НОМЕР_1 на території Захарівської сільської ради (кадастровий номер 3525282400:02:000:9021). Скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав на земельну ділянку від 16.09.2014 №15809415. Визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 на території Захарівської сільської ради (кадастровий номер 3525282400:02:000:9024). Скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав від 16.09.2014 №15816034. Визнано недійсним договір оренди землі від 10.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 на території Захарівської сільської ради (кадастровий номер 3525282400:02:000:9034). Скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав від 16.09.2014 №15819359. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області земельні ділянки площею 37,0448 га в контурі № НОМЕР_1 , площею 45,9984 га в контурі № НОМЕР_2 та площею 102,4603 га в контурі № НОМЕР_3 на території Захарівської сільської ради Світловодського району загальною вартістю 2 805 302 грн.
          Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області були відхилені. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року залишено без змін.
          Таким чином, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 у справі № 401/5561/14-ц з цієї дати набрало законної сили та у відповідності до вимог частин першої, другої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
           Виконавче провадження щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельні ділянки було поновлено 30.08.2016. 
          Враховуюче наведене, колегія суддів апеляційної інстанції визнає, що станом на 23 вересня 2016 року - на момент державної реєстрації права оренди спірних земельних ділянок за фермерським господарством «Владен Плюс» договори оренди цих земельних ділянок для ведення фермерського господарства від 10.09.2014, укладені Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області з ОСОБА_1 , на підставі яких була здійснена така реєстрація, були визнані недійсними в силу чинного рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016. Крім того, цим судовим рішенням скасоване рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав від 16.09.2014 за номерами 15809415, 15816034, 15819359, а ОСОБА_1 було зобов`язано повернути спірні земельні ділянки державі. 
          Внаслідок визнання рішенням суду недійсними договорів оренди спірних земельних ділянок від 10.09.2014 також припиняються права й обов`язки орендаря таких земельних ділянок за цими договорами, які за законом перейшли від громадянина ОСОБА_1 до фермерського господарства «Владен Плюс» після його державної реєстрації.
          Зазначені обставини скаржнику як керівнику ФГ «Владен плюс» були достовірно відомі, оскільки ОСОБА_1 був стороною у цивільній справі №401/5561/14-ц, учасником виконавчого провадження, відкритого за заявою прокурора державним виконавцем Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби відділом державної виконавчої служби 28.03.2016 
          Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»   встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
          Відповідно до статті 4 Закону   України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема,   право власності та речові права, похідні від права власності.
          Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, зазначених у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».
          Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно є лише офіційним визнанням такого права з боку держави. Сама по собі державна реєстрація речового права за певною особою не є способом набуття речового права чи безспірним підтвердженням наявності у цієї особи такого речового права, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.
          Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340, пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17).
          Зі змісту частин першої, другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які були чинними на момент внесення відомостей до державного реєстру (23.09.2016), державний реєстр містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав,  мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.
          Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться у цьому реєстрі (частина п`ята статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
          У розумінні положень наведених правових норм записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
          Між тим господарським судом встановлено, що правовстановлюючі документи – договори оренди спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства, укладені 10.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , на підставі яких 23.09.2016 проведена державна реєстрація відповідного права оренди за Фермерським господарством «Владен плюс», скасовані рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016, яке з цієї дати набрало законної сили. Відтак, пріоритет у застосуванні мають відомості, що містяться в судовому рішенні. 
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №П/811/1312/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФГ "Владен Плюс". Рішення набрало законної сили 24.11.2018.
           10.12.2018 до| Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості Про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 28.07.2017 у справі №П/811/1312/17, а також реєстрацію права власності на земельні ділянки №35252582400:02:000:9021, №3525282400:02:000:9024, №35252582400:02:000:9034 за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
          Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, ураховуючи наведені правові норми, колегія суддів визнає, що факт користування спірними земельними ділянками фермерським господарством «Владен плюс» протягом 2017 року без відповідного рішення органу виконавчої влади  чи органу місцевого самоврядування про надання їх у користування (оренду). 
          Дії ОСОБА_1 та фермерського господарства «Владен Плюс» щодо проведення державної реєстрації такого права за відповідачем у справі  не можна вважати правомірним.
          У фермерського господарства «Владен Плюс» у спірних правовідносинах в силу закону відсутнє право на отримання цих земельних ділянок у користування.
          Отже Фермерське господарство «Владен Плюс» самовільно зайняло спірні земельні ділянки і користувалось ними.
          З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду про безпідставність аргументів скаржника щодо користування ним спірними земельними ділянками у період з 28.07.2017 по 24.11.2017  на законних підставах, що спростовує твердження прокурора про їх самовільне зайняття спірних земельних ділянок.
          Твердження скаржника про те, що рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 у справі №401/5561/14-ц стосується скасування реєстрації права власності держави щодо спірних земельних ділянок, а не права оренди цих земельних ділянок у державних реєстрах, колегією суддів суду апеляційної інстанції визнаються непереконливими та такими, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.
         Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України   збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
              Частина перша  статті 1166 Цивільного кодексу України    встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
      Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).
          Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок.
          Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
          Згідно із п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
          Застосування цього способу захисту визначається положенням ст.22 Цивільного кодексу України і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст.611 Цивільного кодексу України), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл.82 Цивільного кодексу), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведе до збитків.
          За загальним правилом, закріпленим у ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
          Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
          Аналогічні приписи щодо визначення поняття збитків та їх складу закріплені в статтях 224, 225 Господарського кодексу України.
          Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
          Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
          Натомість власник землі або землекористувач має право на   відшкодування збитків,     завданих самовільним зайняттям земельної ділянки. 
          Так, відповідно до ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок   тимчасового зайняття     сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;     неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
          За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
          У ч.3 ст.157 Земельного кодексу України передбачено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
           Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 (далі – Порядок № 284). Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 (далі – Методика №963).
          За змістом п. 3 Порядку №284 відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.
          Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.
          Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
          Як встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду в діях фермерського господарства "Владлен Плюс" наявний склад правопорушення у вигляді заподіяння шкоди шляхом самовільного зайняття земельних ділянок.
           Так, неправомірність поведінки: відповідач всупереч положенням Земельного кодексу України самовільно зайняв земельну ділянку, внаслідок чого завдав шкоди державі; наявність шкоди: самовільним зайняттям земельної ділянки заподіяно шкоду в сумі 270 918,30 грн, розрахунок якої вірно здійснено згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 (із змінами); причинний зв`язок між неправомірною поведінкою та шкодою: саме в результаті самовільного зайняття земельної ділянки фермерським господарством "Владлен Плюс" заподіяно шкоду в розмірі ціни позову; вина: фермерське господарство "Владлен Плюс" порушило вимоги, встановлені Земельним кодексом України, будучи обізнаним про те, що в Україні заборонено самовільне зайняття земельних ділянок.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість, доведеність позовних вимог, та про задоволення їх в повному обсязі.
          Доводи скаржника щодо відсутності шкоди від дій фермерського господарства "Владлен Плюс", оскільки останнім сплачувалась орендна плата, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на встановлені судами обставини безпідставного користування відповідачем спірними земельними ділянками, а відтак, підстави для сплати саме орендної плати  у останнього були відсутні.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції     
     4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
  Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції  має бути залишене без змін.
        4.5 Розподіл судових витрат                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
        Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
      Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні апеляційної скарги фермерського господарства "Владен Плюс" відмовити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі №912/1235/19 залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника. 
     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

          Постанова складена у повному обсязі 09.09.2021

          Головуючий суддя                                                                        В.О.Кузнецов

          Судді                                                                                                Л.А.Коваль                                                                                                                                                                                          

                                                                                                                    А.Є.Чередко