ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  912/2002/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Кролевець О.А., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Воробьов О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області
у складі судді Коваленко Н.М.
від 19.11.2020 та
на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Дармін М.О., Березкіна О.В., Іванов О.Г.
від 22.03.2021

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"
до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"
про стягнення 2 752 378,05 грн. 

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

Обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.09.2020, про стягнення 2 700 141,31 грн заборгованості за період з грудня 2018 року по вересень 2020 року, 30 559,35 грн інфляційних втрат та 21 677,39 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 01.01.2014 № 47 щодо оплати отриманих послуг.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

01 січня 2014 року між Спільним підприємством - товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (надалі - Споживач) та Обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград" (надалі - Виконавець) укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 47 (надалі - Договір).

Договір укладено з урахуванням протоколу розбіжностей від 01.01.2014, а додатковою угодою № 1 від 16.09.2019 сторони внесли зміни до Договору.

Згідно з пунктом 1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами надавати Споживачу вчасно та відповідної якості послуги централізованого водопостачання та водовідведення (надалі - Послуги) з місячної подачі відповідно до плану графіку споживання питної води (додаток № 1 до Договору), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані Послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 7.1 Договору кількість холодної води, що постачається Виконавцем на об`єкти Споживача, визначається за показниками приладів обліку, встановлених на мережі Споживача (як правило на межі балансової належності мереж Виконавця та Споживача), опломбованих і зареєстрованих Виконавцем, які фіксуються в акті про надання послуг, оформленого згідно з додатком № 2 до Договору, що складається в двох примірниках, по одному для кожної сторони.

Пунктом 7.10 Договору визначено, що кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води, використаної Споживачем з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, або згідно з приладами обліку стічних вод (якщо такі встановлені), опломбованими та зареєстрованими Виконавцем.

Відповідно до пункту 7.11 Договору у разі, коли питна вода входить до складу продукції Споживача або з урахуванням особливостей його діяльності не потрапляє до централізованих мереж водовідведення з інших причин, кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається згідно з показниками засобів обліку стічних вод на випусках каналізаційних мереж Споживача. У випадку, коли прилади обліку кількості стічних вод на випусках каналізаційних мереж Споживача відсутні, об`єм кількості стічних вод вираховується як сума об`ємів використаної питної води та технічної води з усіх джерел водопостачання, в тому числі і за актами, складеними за порушення "Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", і визнається рівним 100% кількості використаної води.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин існування на підприємстві приладів обліку кількості стічних вод на випусках каналізаційних мереж.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за даним Договором розрахунковим визначається період між контрольними зняттями показників приладів обліку. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу послуг централізованого водопостачання та водовідведення заявленого на розрахунковий період за формою 100% попередньої оплати. Сума попередньої оплати визначається на основі фактичних показників обсягів наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення за попередній розрахунковий період. Якщо попередня оплата розраховується для Споживача, фактичне значення обсягу послуг централізованого водопостачання та водовідведення якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень об`ємів споживання води та скиду стоків визначених в додатку № 1 "Ліміти відпуску води та приймання стоків". Споживач самостійно протягом п`яти операційних днів після дати отримання рахунку здійснює остаточний розрахунок за спожиті послуги шляхом оплати різниці між вартістю обсягу послуг, фактично спожитих протягом розрахункового періоду, та сумою коштів, сплачених у відповідності до абзаців 1 або 2 пункту 8.2 цього Договору.

Відповідно до рахунків-фактур за грудень 2018 року - вересень 2020 року з відмітками про вручення Споживачу та актів наданих послуг за лютий 2018 року - жовтень 2019 року, березень - квітень 2020 року за підписом обох сторін, Виконавцем надано послуги за Договором на загальну суму 2 875 203,64 грн.

Згідно з актом звірки від 31.12.2018, який підписаний повноважними представниками сторін, станом на грудень 2018 року, заборгованість Споживача перед Виконавцем за Договором  складала 141 989,22 грн.

Відповідачем частково оплачено заборгованість за Договором на суму 120 891,99 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунках.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2020 у справі № 912/2002/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" 2 700 141,31 грн заборгованості, 30 559,35 грн інфляційних втрат, 21 677,39 грн 3% річних, 41 285,67 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2020 у справі № 912/2002/20 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю та стягнуто з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" 2 700 141,31 грн заборгованості, 30 559,35 грн інфляційних втрат, 21 677,39 грн 3% річних. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині висновку про скасування рішення суду першої інстанції мотивована тим, що розгляд справи 20.11.2020 та прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі відбулось за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, і таке порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині висновку про задоволення повністю позовних вимог мотивована аналогічними висновками, як і рішення суду першої інстанції.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у даній справі, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Підставами касаційного оскарження Спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" зазначило пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, скаржник зазначає, що ним до апеляційної скарги надано докази, які не були подані до суду першої інстанції внаслідок поспішного розгляду справи та не повідомлення відповідача про розгляд справи. Натомість суд апеляційної інстанції не дослідив надані до апеляційної скарги докази взагалі.

Також скаржник зазначає, що ним було заявлено клопотання про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи. Однак, оскаржена постанова суду апеляційної інстанції не містить жодної згадки про заявлене клопотання та його розгляд.

30 серпня 2021 року до Суду від скаржника надійшли додаткові пояснення, щодо обставин, викладених у касаційній скарзі. Однак, оскільки такі пояснення є фактично доповненням до касаційної скарги і були подані після закінчення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд, з урахуванням частини 1 статті 298 Господарського процесуального кодексу України, не враховує такі пояснення.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

5. Позиція Верховного Суду

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах зазначених скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених  пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи суд та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо підстав для скасування судових рішень передбачених пунктом 3 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, необхідно зазначити таке.

Пунктом 3 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що ним до апеляційної скарги надано докази, які не були подані до суду першої інстанції внаслідок поспішного розгляду справи та не повідомлення відповідача про розгляд справи. Натомість суд апеляційної інстанції не дослідив надані до апеляційної скарги докази взагалі.

Щодо наведених аргументів касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 

Згідно з частинами 1, 6 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; до відзиву додаються, в тому числі, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним відзивом, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі судом апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

При цьому, приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи, зокрема, відповідачем доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи (у даному випадку - відповідач) повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 06.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/2002/20. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.08.2020 об 11:30.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 04.08.2020 у справі № 912/2002/20 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено засідання до 20.10.2020 об 11:30 год. Задоволено клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та поновлення строку на подачу відзиву. Строк на подачу відзиву на позовну заяву поновлено та встановлено новий строк для такого подання - п`ятнадцять днів з дня отримання даної ухвали. 

25.08.2020 до Господарського суду Кіровоградської області надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

01.10.2020 до Господарського суду Кіровоградської області від позивача надійшла заява від 29.09.2020 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 700 141,31 грн, 30 559,35 грн інфляційних втрат та 21 677,39 грн 3% річних. До заяви додано докази направлення копії заяви з додатками відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2020 прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог; вирішено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог; закрито підготовче провадження та призначено справу № 912/2002/20 до судового розгляду по суті на 03.11.2020 о 16:00 год.; надано відповідачу можливість подати відзив на позов з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог у строк до дня розгляду справи по суті.

Судове засідання, призначене на 03.11.2020, не відбулось у зв`язку з тим, що суддя Коваленко Н.М., в провадженні якої перебувала справа № 912/2002/20 з 26.10.2020 по 10.11.2020 включно була тимчасово непрацездатна.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 11.11.2020 призначено розгляд справи на 19.11.2020 о 12:00 год.

Відзив на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог від відповідача до суду першої інстанції не надійшов.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, за умови належного користування своїми процесуальними правами, мав можливість завчасно, до призначеного 03.11.2020 судового засідання, подати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог та відповідні докази, чого останнім здійснено не було.

З огляду на що, суд апеляційної інстанції дослідивши обґрунтування відповідачем подання до суду апеляційної інстанції додаткових доказів вірно зазначив, що скаржником не наведено обґрунтування неподання доказів до суду першої інстанції з причин, які б об`єктивно не залежали від нього.

Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та зазначає, що наведені відповідачем обґрунтування не відповідають таким критеріям як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", у розумінні частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, Суд не вбачає порушення судом апеляційної інстанції приписів частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, тому доводи скаржника в цій частині не підтвердилися.

Враховуючи вищезазначене, Суд також відхиляє твердження представника скаржника, висловлені у судовому засіданні 31.08.2021, про те, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки доказам, доданих відповідачем до апеляційної скарги, і оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не містить жодної згадки щодо прийняття чи не прийняття таких доказів, оскільки мотивувальна частина постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у даній справі містить висновки про не прийняття доказів, доданих відповідачем до апеляційної скарги, що, у свою чергу, виключає можливість суду апеляційної інстанції надавати будь яку оцінку таким доказам.

Також у касаційній скарзі скаржник зазначає, що ним було заявлено клопотання про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи. Однак, оскаржена постанова суду апеляційної інстанції не містить жодної згадки про заявлене клопотання та його розгляд.

Щодо зазначених аргументів касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Так, Суд при вирішенні даного питання вдається до власної правової позиції, викладеної у постанові від 13.10.2020 у справі № 902/909/19, згідно з якою:

- із приписів статті 233 Господарського процесуального кодексу України вбачається процесуальна можливість суду постановляти ухвали як у вигляді окремого документа, так і у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання (про що також зазначено у пункті 7 частини 2 статті 223 Господарського процесуального кодексу України);

- положення Господарського процесуального кодексу України не містять виключного переліку питань, які вирішуються судом шляхом постановлення ухвал у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, чи у вигляді окремого документа;

- положення Господарського процесуального кодексу України не містять вимог до змісту ухвал суду постановлених у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання;

- враховуючи приписи статті 234 Господарського процесуального кодексу України та відсутність у процесуальному законі виключного переліку питань, які вирішуються судом шляхом постановлення ухвал у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, чи у вигляді окремого документа, суду у кожному конкретному випадку при вирішенні питання форми постановлення ухвали слід враховувати ті норми процесуального кодексу, що регулюють наслідки розгляду певного процедурного питання, клопотання, заяви тощо;

- статтею 100 Господарського процесуального кодексу України передбачено вимоги та висновки, які повинні міститись в ухвалі суду при прийнятті ухвали про призначення експертизи, а не про відмову у її призначенні.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 22.03.2021 у даній справі № 912/2002/20, суд апеляційної інстанції, розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, заслухавши думку кожної сторони щодо заявленого клопотання, відхилив таке клопотання.

Вищевикладеним спростовуються доводи скаржника про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не містить жодної згадки про заявлене клопотання та його розгляд, оскільки розгляд відповідного клопотання було здійснено судом апеляційної інстанцій, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, шляхом постановлення ухвали, у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання відповідача про призначення судової інженерно-технічної експертизи не знайшли свого підтвердження.

Щодо тверджень представника скаржника, висловлених у судовому засіданні 31.08.2021, про те, що відповідачем було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення експертизи, натомість суд апеляційної інстанції таке клопотання не прийняв, не долучив до матеріалів даної справи та не надав йому жодної правової оцінки, Суд зазначає таке.

Відповідно до аудіо-, відеозапису судового засідання від 22.03.2021 у суді апеляційної інстанції, представник Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" - адвокат Філоненко О.В. зазначав про наявність клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи. За словами представника відповідача, про вказане клопотання йшла мова в апеляційній скарзі, а саме, у третьому розділі мотивувальної частини апеляційної скарги. На запитання головуючого: "якою установою повинна проводитись відповідна експертиза", представник відповідача зазначив - "Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз". На запитання головуючого - "чому вказаного немає в апеляційній скарзі", представник відповідача зазначив - "апеляційну скаргу він не складав". На запитання головуючого - "які питання потрібно ставити на вирішення експерта та чому вказаного немає в апеляційній скарзі", представник відповідача зазначив - "в апеляційній скарзі це не зазначено і апеляційну скаргу він не складав".

При цьому жодного слова про те, що у представника відповідача наявне інше письмове клопотання про призначення експертизи і таке клопотання він хоче подати до суду апеляційної інстанції аудіо-, відеозапис судового засідання від 22.03.2021 у суді апеляційної інстанції не містить. Також зазначений запис не містить відео-фрагментів намагання представника відповідача подати (фізично передати) письмове клопотання про призначення експертизи та, відповідно, не містить відео-фрагментів не прийняття такого клопотання судом апеляційної інстанції.

Натомість, як зазначалось вище, клопотання відповідача про призначення судової інженерно-технічної експертизи, вимоги та обґрунтування якого містяться в апеляційній скарзі відповідача, судом апеляційної інстанції було розглянуто у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищезазначене, Суд вважає надуманими твердження представника скаржника, висловлені у судовому засіданні 31.08.2021 про те, що відповідачем було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення експертизи, натомість суд апеляційної інстанції таке клопотання не прийняв, не долучив до матеріалів даної справи та не надав йому жодної правової оцінки, та відхиляє їх.

Відтак, Суд відхиляє доводи скаржника про наявність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду на підставі частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених у цій постанові обставин Верховний Суд вважає, що аргументи та доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваного рішення. 

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі № 912/2002/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   Н.М. Губенко

Судді                                                                                               О.А. Кролевець  

                                                                                                        О.О. Мамалуй