П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/6601/20-а 
                                                                            Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.   
                                                                            Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач), в якому, просила суд:
- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо відмови у проведенні виплати ОСОБА_2 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23039 від 09 липня 2015 року, у розмірі 198400 гривень, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18- 23039 від 09 липня 2015 року, у розмірі 198400 гривень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку № 18-23039 від 09 липня 2015 року в розмірі 198400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23039 від 09 липня 2015 року в розмірі 198400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень.
У решті позовних вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01..2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначено, що постановою слідчого прокуратури м.Києва Доманіцького М.М. від 27.03.2018 року в рамках розслідування кримінального провадження №12013110000000134, яке відкрите 31.01.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 209, ст. 356, ч. 1 ст. 367 КК України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 401 фізичної особи у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", в т.ч. кошти ОСОБА_3 та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.
Також відповідач вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, адже про можливе порушення своїх прав позивач дізналась з відповіді Фонду від 27.03.2020 №02-036-4491/20 на лист-вимогу представника позивача від 20.01.2020. До суду позивач звернулась лише в листопаді 2020 року, тобто, з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що кримінальне провадження, наявність якого слугувало підставою для арешту депозитного рахунку та визнання коштів речовими доказами, 01.08.2019 закрито, відтак, відсутні підстави для невиплати позивачу гарантованої суми вкладу.
Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду позивач зазначила, що представник позивача 18.12.2020 року звертався до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, однак вказана заява не була розглянута через те, що судом було вирішено, що строк на звернення не є порушений. Крім того, позивач вказала, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 09.07.2015 року між позивачем ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) (вкладник) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" укладено Договір строкового банківського вкладу №18-23039 "Депозитний календар", відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком на 10 днів по 19.07.2015 року включно вклад у розмірі 198400 грн. та зобов`язується повернути його і сплатити проценти за його користування за процентною ставкою 20 % річних. На виконання умов цього договору на депозитний рахунок банку позивачем було внесено грошові кошти в сумі 198400 грн, що підтверджується квитанцією №13251 від 09.07.2015 року.
Встановлено, що 09.07.2015 року постановою Правління Національного банку України №452/БТ "Про віднесення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" Банк було віднесено до вказаної категорії. У подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.07.2015 року №130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", яким з 10.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 року №769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 року № 203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку". Призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ОСОБА_5 на два роки з 10.11.2015 року до 09.11.2017 року включно.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" листом за № 3870 від 19.11.2015 року повідомила ОСОБА_4 , що відповідно до положень ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з позивачем, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_4 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором №18-23039 від 09.07.2015" на суму 198400,00 грн, дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51.
Рішення прийняте уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвою А.М. про визнання нікчемним трансакцій та правочинів у частині визнання договору банківського вкладу №18-23039 від 09.07.2015 року оформлено наказом "Про визнання правочинів нікчемними" №204 від 09.11.2015 року.
Вважаючи, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб допущено бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду протиправними, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду.
Встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2016 року, у справі №802/48/16-а, за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено частково.
28.08.2019 року представник ОСОБА_6 , за дорученням Плахотнюк А.І., письмово звернувся до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А.М., щодо виконання судового рішення по справі №802/48/16-а.
З наданої відповіді №565 від 23 вересня 2019 року видно, що уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" ОСОБА_5 у жовтні 2016 року передала до ФГВФО пакет документів, який містив у собі інформацію про ОСОБА_3 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Радикал Банк" за рахунок ФГВФО.
Також, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі №761/23777/16-к, в рамках кримінального провадження № 12016100000000504 було накладено арешт на грошові кошти, що зберігаються на рахунку ОСОБА_3 в ПАТ "Радикал Банк", що відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перешкоджало виплаті гарантованої суми відшкодування.
Представник ОСОБА_3 - Бєляєв М.С. звернувся до прокуратури міста Києва з заявою про надання інформації стосовно процесуального руху справи.
27.12.2019 року Прокуратура міста Києва надала відповідь №17/2/4-38-17, відповідно до якої, 01.08.2019 року, було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження та скасування всіх заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту коштів на депозитному рахунку ОСОБА_3 .
20.01.2020 року ОСОБА_7 , за дорученням, в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до ФГВФО з заявою, щодо, зокрема, проведення відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3 у ПАТ "Радикал Банк" за рахунок ФГВФО, яку було отримано представником ФГВФО 22.01.2020 року. До заяви були додані всі документи передбачені ст.9, 10 III розділу Положення, а також нотаріально засвідчена копія постанови Прокуратури міста Києва від 01.08.2019 року про закриття кримінального провадження та скасування всіх заходів забезпечення кримінального провадження.
На вказане звернення 27.03.2020 року ФГВФО надав відповідь №02- 036-4491/20, відповідно до якої постановою слідчого відділу Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 25.11.2019 року у кримінальному провадженні №12015110200003105 від 20.08.2015 року кошти ОСОБА_1 , розміщенні на рахунках у ПАТ "Радикал Банк" визнані речовими доказами. Копія вказаної постанови слідчого була направлена до ФГВФО задля вжиття заходів збереження коштів. ФГВФО вказав, що рішення про виплату буде прийнято лише після остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні та надходження до ФГВФО всіх необхідних документів. Інших підстав для відмови у проведенні виплат ФГВФО не вказано.
Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови у здійснені виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приписи ч.4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, однак, серед них відсутня така підстава, як наявність постанови про визнання коштів речовими доказами. На момент розгляду даної справи судом першої інстанції в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у ПАТ Радикал Банк, в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача. Право позивача на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Радикал Банк гарантоване Законом №4452-VI. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача про неможливість виплати гарантованої суми відшкодування, на переконання суду, є безпідставними.
Разом з тим, враховуючи встановлену під час розгляду справи необґрунтованість відмови відповідача у виплаті позивачу відшкодування в межах гарантованої суми коштів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з метою належного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 в ПАТ "Радикал Банк" в розмірі 198400 грн.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне.
Щодо посилань відповідача на недотримання позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом позовної заяви предметом судового оскарження визначено дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у виплаті гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" з підстав, що викладені у листі вих. №02-036-4491/20 від 27.03.2020.
Позовна заява щодо визнання протиправними вказаних дій подана позивачем 09.11.2020 року засобами поштового зв`язку та надійшла до суду 11.11.2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.
Згідно статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Питання дотримання позивачем строку звернення до суду суд першої інстанції розглядав під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі вирішивши, що строк на звернення не є порушений.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що кошти позивача за вкладом у банку є її власністю, право на яке гарантоване державою України відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої, згідно з положеннями статті 8 Конституції України та статті 9 КАС України, є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, у тому числі тими, які встановлюють певні обмеження щодо отримання відповідної компенсації втраченого майна.
Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.
Важливою гарантією права приватної власності є конституційне положення, що примусове відчуження об`єктів приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього повного відшкодування їхньої вартості (ч.5 ст.41 Конституції України). Конституційний принцип непорушності права власності проявляється як засада впевненості власника у стабільному становищі у якому він перебуває і яке гарантовано йому державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.
У пункті 2.1Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.
Як зазначив ЄСПЛ в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу №1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, №66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, №49429/99).
Відповідно до ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (Закон №4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
У відповідності з ч.2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).
Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).
Згідно частини 4статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти:
1) передані банку в довірче управління;
2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;
3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;
4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);
5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);
6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;
7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;
8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;
9) за вкладами у філіях іноземних банків;
10) за вкладами у банківських металах;
11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду;
12) за вкладом, задоволення вимог за яким зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (Положення №14), Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
Згідно п.5 Положення №14 Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Під час дії тимчасової адміністрації до чергових частин Загального реєстру включаються ГСР (Гарантована сума за рахунком) тільки за тими договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, щодо яких знято обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій та строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Встановлено, як зазначається у відповіді № 565 від 23.09.2019 року видно, що уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" ОСОБА_5 у жовтні 2016 року передала до ФГВФО пакет документів, який містив у собі інформацію про ОСОБА_3 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Радикал Банк" за рахунок ФГВФО.
Проте, вказано виплату призупинено, оскільки постановою слідчого відділу Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 25.11.2019 року у кримінальному провадженні №12015110200003105 від 20.08.2015 року кошти ОСОБА_3 , розміщенні на рахунках у ПАТ "Радикал Банк" визнані речовими доказами
За твердженнями відповідача, з метою уникнення негативних наслідків для посадових осіб Фонду та уповноважених осіб Фонду, пов`язаних із невиконання законних вимог та процесуальних рішень слідчих, з метою належного виконання зобов`язання щодо збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, призупинено виплати гарантованих сум відшкодувань вкладникам ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", в тому числі позивачу.

Однак, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, приписи ч.4 ст.26 Закону №4452-VI визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд не відшкодовує кошти, серед них відсутня наявність постанови про визнання коштів речовими доказами.
При цьому, на момент розгляду даної справи в суду відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень чи процесуальних документів інших органів (осіб) про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача.
Водночас, право позивача на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" гарантоване Законом №4452-VI, а також встановлене судовими рішеннями у адміністративній справі №802/48/16-а. Факт включення позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах гарантованої суми, відповідачем не заперечується.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як безпідставні посилання відповідача на неможливість виплати гарантованої суми відшкодування.
Щодо посилань відповідача на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №218 від 04.03.2021 "Про поновлення виплат вкладникам, включеним до загального Реєстру вкладників ПАТ "Радикал Банк" поновлено виплату гарантованих сум відшкодування, зокрема й позивачу, суд зазначає наступне.
Пунктами 7, 8 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.
Формування інформації для банків-агентів здійснюється Фондом у програмному комплексі Фонду або у Системі з урахуванням таких особливостей:
1) при формуванні інформації у програмному комплексі Фонду:
частина Загального реєстру формується на суму відшкодування, що не отримана вкладниками. До зазначеної частини Загального реєстру не включаються записи, виплата за якими здійснюватиметься за результатами розгляду індивідуальних звернень (спадкоємців, представників спадкоємців тощо);
виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів, спадкоємці тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за Реєстром переказів, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;
Фонд на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду здійснює передачу банку-агенту частин Загального реєстру, інформації з Реєстру переказів, сформованого за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;
2) при формуванні інформації у Системі:
Загальний реєстр/частини Загального реєстру формуються згідно з Регламентом штатними засобами МОВ;
вивантаження на ПЦФ сформованого у МОВ Загального реєстру/частини Загального реєстру здійснюється у Системі директором - розпорядником Фонду або уповноваженим ним працівником Фонду;
після передачі інформації на ПЦФ у параметрах облікової картки у МОВ автоматично проставляється ознака про передачу інформації із зазначеної облікової картки до ПЦФ;
внесення змін та/або доповнень до облікової картки вкладника, видалення, блокування та розблокування здійснюються відповідальними працівниками Фонду на підставі інформації уповноваженої особи Фонду, або за результатами розгляду індивідуального звернення вкладника (спадкоємця, представника вкладника або спадкоємця) до Фонду, або у разі виявлення помилки.
У разі якщо Фонд вже здійснював виплати відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможного банку за допомогою засобів програмного комплексу Фонду, до МОВ завантажується станом на день завантаження інформація про всіх вкладників такого неплатоспроможного банку та гарантовані суми відшкодувань, що отримані/не отримані вкладниками такого неплатоспроможного банку.
Для завантаження до Системи змін та/або доповнень до переліків вкладників банків, які були віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію до 01 липня 2016 року, файли змін та/або доповнень надаються за структурою інформаційного рядка файла «К», визначеною додатком 9 до цього Положення.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Положення №14 банк-агент здійснює виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду, на підставі укладеного з Фондом договору.
Отже, виплата гарантованих сум відшкодування здійснюються через банки-агенти на підставі укладених договорів між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та банківськими установами, які повинні здійснювати такі виплати.
При цьому, відповідачем не надано доказів того, що такі договори укладені, а також не підтверджено вчинення тих дій, які передбачені пунктом 8 розділу ІІІ Положення №14.
До того ж, матеріали справи не містять доказів проведення вказаної виплати, незважаючи на те, що позивач вчинила усі необхідні дії для отримання таких коштів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати її гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23039 від 09.07.2015 у розмірі 198400 грн.
Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість стягнення вказаних сум відповідних коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адже задоволення відповідної вимоги позивача у такий спосіб призведе до порушення визначеної законодавцем процедури, а належним способом захисту та відновлення права позивача, порушеного вказаними протиправними діями відповідача є зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" в розмірі 198400 грн.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.