УХВАЛА

28 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/3722/20
адміністративне провадження № К/9901/27702/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Желєзного І.В., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ»
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року 
у справі № 420/3722/20
за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ» 
про зобов`язання тимчасово припинити обіг харчових продуктів,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року залишено без руху з підстав, передбачених частиною третьою статті 332 КАС України, та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду документа про сплату судового збору.
На веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, 13 серпня 2021 року оприлюднено ухвалу Верховного Суду від 12 серпня 2021 року про залишення вказаної касаційної скарги без руху (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 98946872).
Вказана ухвала також була надіслана скаржнику 13 серпня 2021 року за зазначеною ним у касаційній скарзі адресою: АДРЕСА_1 .
21 вересня 2021 року поштове відправлення з указаною ухвалою повернулося на адресу суду без вручення скаржнику із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".
Отже, Верховним Судом було вжито всіх необхідних процесуальних заходів для повідомлення учасника справи про наявність ухвали про залишення його касаційної скарги без руху.
Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
За правилами пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270) у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 251 КАС України висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №  814/1469/17.
Отже, враховуючи те, що ухвала про залишення скарги без руху направлялась на адресу, зазначену позивачем у касаційній скарзі, однак, поштове відправлення повернулось з позначкою «за закінченням терміну зберігання», скаржник вважається належним чином повідомлений про залишення касаційної скарги без руху.
Проте, станом на 28 вересня 2021 року вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконані, недоліки касаційної скарги не усунуто, клопотання про продовження строку на усунення недоліків не заявлено.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 та частиною другою статті 332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржникам.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ :
1. Відмовити у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 420/3722/20 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ» про зобов`язання тимчасово припинити обіг харчових продуктів.
2. Повернути скаржнику касаційну скаргу та додані до скарги матеріали.
3. Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.
4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до Верховного Суду.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                          Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                              В.М. Бевзенко
                                                                                                              І.В. Желєзний