ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем   України
           
09 вересня 2021 року  
м. Харків

справа № 639/407/21
провадження № 22-ц/818/2432/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря – Гришиної А.О.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 – представника ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року в складі судді Гаврилюк С.М.,

у с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Позов мотивовано тим, що 17 грудня 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов  якого  вона позичила відповідачу грошову суму в розмірі 10000,00 доларів США зі строком повернення до 17 грудня 2018 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_2 написав розписку. Зазначає, що взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано, суму позики не повернуто.
Посилаючись на вказані обставини,  ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її корить суму боргу за договором позики від 17 грудня 2017 року в розмірі 10000,00 доларів США. 

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме - житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 66,9 кв. м, житловою площею 38,1 кв. м (опис: житловий будинок літ. А-1, дерево, при ньому є надвірні будівлі: літня кухня літ Г, сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, 5, дворовий водопровід № 3) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 1510783963101, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 3-590, виданого 30 червня 2011 року Першою харківською державною нотаріальною конторою.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 . Предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики від 17 грудня 2021 року грошових коштів у розмірі 10000 доларів США грн. Враховуючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, останній може здійснити відчуження вказаного майна, що істотно ускладнить виконання рішення або зробить неможливим його виконання. 

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року заяву задоволено частково. Накладено заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 66,9 кв. м, житловою площею 38,1 кв. м (опис: житловий будинок літ. А-1, дерево, при ньому є надвірні будівлі: літня кухня літ Г, сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, 5, дворовий водопровід № 3) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 1510783963101, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 3-590, виданого 30 червня 2011 року Першою харківською державною нотаріальною конторою.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим,  що відповідно до  Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною надвірних будівель забезпечена  договором іпотеки, серія та номер 267, виданим 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О.; іпотекодержатель -   ОСОБА_4 . Отже, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, беручи до уваги інтереси відповідача, а також особи, права якої може бути порушено, а саме іпотекодержателя ОСОБА_4  за зазначеним договором іпотеки, суд першої інстанції вважав за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково. 

11 лютого 2021 року ОСОБА_3 – представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом спору є стягнення коштів у розмірі 10000 доларів США, а вартість будинку АДРЕСА_1 становить 16000 доларів США, отже накладеня заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно 1/2 частини вказаного будинку не є співмірним заявленим позивним вимогам. Крім того, Ѕ вказаного будинку є предметом договору іпотеки, отже іпотекодержатель - ОСОБА_4 може реалізувати предмет іпотеки, що значно ускладнить виконання рішення у разі задоволення позову.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України- в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позов стосується стягнення боргу за договором позики, укладеного 17 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій пісьмовій формі на суму 10000,00 доларів США.

ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 3-590, посвідченого 30 червня 2011 року Першою харківською державною нотаріальною конторою.

1/2 частина вказаного житла є предметом договору іпотеки, серія та номер 267, посвідченого 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., іпотекодержатель - ОСОБА_4 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборгованості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 грудня 2020 року (а. с. 16-17).

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Білоховою Х.Б. від 02 лютого 2021 року про закінчення виконавчого провадження (виконавче провадження № 64327110) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 66,9 кв. м, житловою площею 38,1 кв. м (опис: житловий будинок літ. А-1, дерево, при ньому є надвірні будівлі: літня кухня літ Г, сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, 5, дворовий водопровід № 3) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 1510783963101, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 3-590, виданого 30 червня 2011 року Першою харківською державною нотаріальною конторою (а. с. 31).

Вартість 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 за договором іпотеки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , серія та номер 267, посвідченого 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., складає суму в розмірі 100000,00 грн (а. с. 44).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;  9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи наведене при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

У разі виконання зобов`язання які виникли за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченим 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., відповідач матиме можливість реалізації 1/2 частини спірного будинку, отже існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню. 

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав, передбачених законом для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на 1/2 частину спірного будинку, яка є предметом іпотеки, є помилковим. 

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша  статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно будинку АДРЕСА_1 .

 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

 
Керуючись ст. ст. 175, 185, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

 
п о с т а н о в и в:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – представника ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року - скасувати та ухвалити нове постанову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити. 

Накласти заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 66,9 кв. м, житловою площею 38,1 кв. м (опис: житловий будинок літ. А-1, дерево, при ньому є надвірні будівлі: літня кухня літ Г, сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, 5, дворовий водопровід № 3) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 1510783963101, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 3-590, виданого 30 червня 2011 року першою Харківською державною нотаріальною конторою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повний текс судового рішення складено 13 вересня 2021 року. 

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака 

О.М.Хорошевський