П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8211/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
23 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захист, Львівського державного університету безпеки життєдіяльності про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
23 грудня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій, викладене у протоколі №7 ВПУ засідання Комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 24.06.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій призначити та виплатити ОСОБА_1 , як дружині та спадкоємцю першої черги померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника цивільного захисту ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 48-місячного грошового забезпечення у зв`язку з настанням інвалідності першої групи (за п. 2 ст. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908).
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_2 , набув право на виплату одноразової грошової допомоги, а не на її призначення. Позивач зазначає, що рішенням комісії, яке оформлене протоколом №7 від 24.06.2020 не відмовлено у призначенні одноразової грошової  допомоги ОСОБА_2 , а відмовлено саме у її виплаті ОСОБА_1 . 
Також, враховуючи положення ст. 1227 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 набув право на виплату одноразової грошової допомоги з моменту встановлення інвалідності, що мало місце до припинення його життєдіяльності (до припинення правоздатності та дієздатності), а тому, на думку апелянта, таке право успадковується.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є дружиною нині покійного ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19.09.1987 року серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 працював у системі ДСНС - з 01.10.1986 року по 15.07.2019 року.
Згідно з свідоцтвом про хворобу №1083 від 08.07.2019 року мав захворювання, пов`язані з проходженням військової служби. За висновками Центральної лікарського-експертної комісії ДСНС України “Непридатний до військової служби з виключенням з військової частини”.
Відповідно до витягу з наказу (по особовому складу) від 15.07.2019 року “Про звільнення із служби цивільного захисту ОСОБА_2 (ВПУ ЛДУБЖД (м. Вінниця))” полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 , заступника начальника училища з матеріально-технічного забезпечення Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця), якого наказом від 15.07.2019 року № 311 “Про звільнення із служби цивільного захисту” звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу, вважати таким, який здав справи і припинив виконання обов`язків за посадою, зняти з усіх видів забезпечення та виключити з кадрів ДСНС з 16.07.2019 року.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 17.07.2019 року №030682 ОСОБА_2 встановлено 100% втрати працездатності внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби.
Того ж дня, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.07.2019 року серії НОМЕР_2 .
24.07.2019 року позивачці (дружині померлого ОСОБА_2 ) видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №370113. Відповідно до якої при первинному огляді ОСОБА_2 встановлено Першу “А” групу інвалідності безтерміново.
12.02.2020 року позивач, через представника звернулась до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності із заявою, у якій просила прийняти та направити до належного органу – Державної служби України з надзвичайних ситуацій заяву ОСОБА_1 як спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника цивільного захисту ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги для прийняття рішення по суті такої заяви уповноваженим органом.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви комісія з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відмовила у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_2 та спадкоємцем першої черги, що підтверджується витягом з протоколу № 7 ВПУ. В обґрунтування прийнятого рішення, відповідач  зазначив, що оскільки, ОСОБА_2 помер не під час виконання службових обов`язків, як інвалід І групи, одноразова грошова допомога не може бути виплачена членам його сім`ї як спадщина.
Позивач, не погоджується з відмовою Комісії ДСНС, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 не реалізував право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги за життя, відповідно після його смерті припинились всі правовідносини щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, а відтак така допомога не може бути призначена та виплачена членам його сім`ї, зокрема дружині у зв`язку з прийняттям спадщини померлого. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 року №  5403-VI.
Відповідно до ст. 115  Кодексу цивільного захисту України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до  Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту передбачена ст. 118 Кодексу цивільного захисту України.
Так, згідно ст. 118 вказаного нормативно-правового акту, у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності - його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою, яку він обіймав, у  порядку  та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у  порядку  та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
У всіх випадках розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту не може бути меншим за стократний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час виплати допомоги.
Якщо особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту або члени її сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановленої іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівники органів управління та сил цивільного захисту у разі травми, поранення, інвалідності мають право на отримання одноразова грошова допомога. 
При цьому, законом визначено випадок, коли члени сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівники органів управління та сил цивільного захисту мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а саме у разі смерті такої особи під час виконання службових обов`язків.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту заяви про виплату одноразової грошової допомоги, яка подана ОСОБА_1  до відповідача від 12.02.2020 встановлено, що позивач просить виплатити допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності ОСОБА_2 , якого було звільнено у відставку за станом здоров`я відповідно до наказу №403 о/с від 15.07.2019 (а.с. 18).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що положення ст. 118 Кодексу цивільного захисту України чітко передбачає умови для отримання одноразової грошової допомоги сім`єю  а в разі її відсутності - його батьками та утриманцями, зокрема, у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим, враховуючи обставини даної справи, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Крім того, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908.
Відповідно до п. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908 грошова допомога виплачується: 
1) особам рядового і начальницького складу у разі травми або поранення,  захворювання  без настання інвалідності, пов`язаного з виконанням  службових  обов`язків,  у розмірі, який визначається з урахуванням  ступеня  втрати працездатності у відсотках трирічного грошового забезпечення; 
2) особам рядового і начальницького складу  у  разі  настання інвалідності в період проходження служби та особам,  звільненим із служби,  у разі настання інвалідності не  пізніше  ніж  через  три місяці  після  звільнення,  а  якщо інвалідність настала внаслідок захворювання  або  нещасного  випадку,  що  мали  місце  в  період проходження   служби,  незалежно  від  строку,  який  минув  після звільнення із служби, у розмірі: 
48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 
42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 
36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
Відповідно до п. 4 Порядку №908 для  виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи  рядового  або  начальницького  складу  члени  його сім`ї,  а  за  їх  відсутності  батьки  та  утриманці,  подають до підрозділу або його правонаступника такі документи: заяву від кожного повнолітнього члена сім`ї,  а за  наявності неповнолітніх   дітей   від  іншого  з  батьків  або  опікунів  чи піклувальників про виплату грошової допомоги; витяг з наказу про виключення  загиблої  особи  рядового  або начальницького складу із списків особового складу Служби; постанову  центральної  лікарсько-експертної комісії ДСНС про причинний зв`язок смерті з виконанням службових обов`язків; копію свідоцтва про смерть особи рядового або  начальницького складу; копію свідоцтва    про    народження   особи   рядового   або начальницького складу - для виплати грошової допомоги батькам; копію свідоцтва про шлюб особи  рядового  або  начальницького складу - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); копію свідоцтва  (свідоцтв)  про  народження дитини (дітей) - для виплати грошової допомоги дітям; довідку вищого навчального закладу I-IV рівня акредитації або професійно-технічного  навчального  закладу про навчання дитини за денною формою навчання - для виплати грошової допомоги повнолітнім дітям до досягнення ними 23 років; копію сторінок  паспортів  повнолітніх  членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копії довідок   про   присвоєння   ідентифікаційних   номерів повнолітніми членам сім`ї; копію посвідчення   про   призначення   особи   опікуном   чи піклувальником (у разі здійснення опіки чи піклування  над  дітьми загиблого (померлого); довідку від кожного повнолітнього члена сім`ї, а за наявності неповнолітніх  дітей  від  іншого  з  батьків  або   опікунів   чи піклувальників  про  те,  що  їм  не  провадилися інші передбачені законами виплати у  разі  загибелі  (смерті)  особи  рядового  або начальницького складу.
Згідно п. 5 Порядку № 908 для  виплати  одноразової грошової допомоги у разі травми або  поранення,  захворювання  чи  інвалідності особи, зазначені у пункті   2   цього   Порядку,   подають  до  підрозділу  або  його правонаступника такі документи: 
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги; 
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або ступінь втрати працездатності разом з рішенням відповідної військово-медичної установи про визнання травми або поранення, захворювання; 
- постанову центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про придатність до служби і причинно-наслідковий зв`язок травми або поранення, захворювання з  виконанням службових обов`язків або проходженням служби; 
- копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; 
- довідку про те, що їм не провадилися інші передбачені законами виплати у разі травми або поранення, захворювання чи настання інвалідності; 
- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Пунктом 6 Порядку № 908 передбачено, що підрозділ подає ДСНС висновок щодо можливості виплати грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 4 і 5 цього Порядку, а також довідку про грошове забезпечення та копію документа, що свідчить про обставини загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, захворювання чи нещасного випадку, який трапився з особою рядового або начальницького складу. 
Служба приймає на підставі поданих документів рішення щодо призначення одноразової  грошової допомоги та надсилає його разом із зазначеними документами підрозділу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які мають право на її отримання. 
Одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги. 
Аналізуючи викладене, суд зазначає, що Порядком № 908 передбачені підстави для виплати особам, у разі настання інвалідності одноразової грошової допомоги, при цьому інвалідність повинна бути встановлена в період проходження військової служби або  не  пізніше  ніж  через  три місяці  після  звільнення.
Так, з матеріалів справи встановлено, що 16.07.2019 ОСОБА_2 звільнений зі служби. За результатами оглядку медико-соціальною комісією 17.07.2019 року йому встановлено І групу інвалідності. Довідкою від 24.07.2019 року серії 12 ААБ №370113 підтверджується встановлення ОСОБА_2 першої “А” групи інвалідності. Вказана довідка була видана позивачу ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Тобто, аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності після звільнення зі служби та визначено, що інвалідність настала в наслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби, у зв`язку з чим ОСОБА_2 набув статусу особи з інвалідністю, однак не встиг скористатись своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , дружині померлого ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 не скористався правом на звернення до органів ДСНС з метою отримання одноразової грошової допомоги. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не є особою, яка за умов даної справи може звертатись до відповідача з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги. 
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції підтверджується також аналізом  п. 4 та п. 5 Порядку № 908, які визначають перелік документів та осіб, які мають право звертатись про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи рядового або начальницького складу (п. 4) та у разі травми або поранення, захворювання  чи  інвалідності особи, визначених у п.2 Порядку № 908.
Щодо посилання апелянта на ст.ст. 1227, 1228 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Згдіно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Тобто, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що оскільки ОСОБА_2 не звертався з заявою про виплату одноразової грошової допомоги згідно вимоги Порядку №908, в матеріалах справи відсуне рішення  комісії, яке б підтверджувало право ОСОБА_2 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку встановлення інвалідності.
Отже, враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки рішення про нарахування конкретної суми та виплати допомоги ОСОБА_2 не приймалось, відповідно одноразова грошова допомога не нараховувалась, у зв`язку з чим доводи апелянта в частині спадкування права на отримання одноразової грошової допомоги, яка не була призначена ОСОБА_2 , спростовуються вищевикладеними висновками суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання" якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.
Враховуючи, що при житті ОСОБА_2 одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності не призначалась, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача не було "законних сподівань" на виплату одноразової грошової допомоги, яка не була призначена та підпадала б під дію ст. 1 Першого протоколу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про призначення та виплату одноразової грошової  допомоги як дружині та спадкоємця першої черги померлого ОСОБА_2  у зв`язку з встановленням інвалідності.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.