ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7010/21 Справа № 201/3092/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.
               при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «33 Квартал» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2021 року по справі за заявою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «33 Квартал» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

       У березні 2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «33 Квартал» (далі — ОСББ «33 Квартал») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 . 
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2021 року відмовлено ОСББ «33 Квартал» у видачі судового наказу. 
       Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСББ «33 Квартал»  звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просили ухвалу  Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що їх заява є обґрунтованою та вона повністю відповідає вимогам законодавства. Посилання на порушення ними правил підсудності є хибними, оскільки заява про стягнення заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг має характер зобов`язання щодо сплати заборгованості, які у свою чергу випливають з надання житлово-комунальних послуг, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна. 
       Відзив на апеляційну скаргу не надано. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями правил підсудності. 
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
       Так, за змістом ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
       Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
       Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
       Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.
       З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами. 
       Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником квартири (приміщення) АДРЕСА_1 та за якою обраховується заборгованість по сплаті суми внесків, встановлених зборами ОСББ «33 Квартал» від 07 жовтня 2017 року, що спрямовуються на утримання будинків, споруд та прибудинкової території.
       
       Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
       Згідно з п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
       За правилами ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
       Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
       Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
       Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
       З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.
       Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.
       Частиною 4 ст.263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. 
       Зважаючи на те, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Соборного (Жовтневого) району м.Дніпра, дана справа підсудна саме цьому суду.
       Отже, заява про видачу судового наказу подана відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто з дотриманням правил підсудності.
       Враховуючи вищевказані обставини, норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності. Висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності не ґрунтується на матеріалах справи, не відповідає вимогам закону та базується на невірному тлумаченні норм процесуального права, зважаючи на положення ст.30 ЦПК України, якою для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна передбачена виключна підсудність.
       Посилання суду першої інстанції на те, що місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, як на підставу відмови у видачі судового наказу є необґрунтованим, оскільки у разі конкуренції правил підсудності (статті 27 та 30 ЦПК України) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
       З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Статтею 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК.
       Таким чином, розподіл судових витрат, сплачених заявником за подання апеляційної скарги, має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «33 Квартал» задовольнити. 

       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

                                                                               Ткаченко І.Ю.