Справа № 431/2578/20 
Провадження № 22-ц/810/492/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року                        Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                     Назарової М.В.,
суддів:                                                Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,
за участю секретаря                        Сінько А.І.,        
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження, 
апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 року, ухваленого Старобільським районним судом Луганської області у складі: судді Кудрявцева І.В. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,
                                                 
                                в с т а н о в и в:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, який мотивував тим, що 10 серпня 2019 року приблизно о 21-й год. на вул. Чкалова в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на мопеді Альфа скоїв наїзд на позивача, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження: садна правої виличної області, садна зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, тильної поверхні правої кисті, синець передньої поверхні лівої гомілки, закритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків. 
Після травмування позивач проходив лікування протягом п`яти днів з 10.08.2019 по 16.08.2019 у Старобільському РТМО, де йому надана первинна медична допомога і частково лікування. Позивач виписаний з цієї лікарні з направленням до іншої лікарні і рекомендацією продовжити лікування, при цьому демонтовані встановлені системи витяжіння і накладено гіпс. 
В подальшому ОСОБА_1 перебував на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Північного регіону у м. Харків з 16.08.2019 по 11.09.2019, де йому діагностовано: закритий перелом обох кісток лівої гомілки від 10.08.2019 зі зміщенням кісткових уламків і проведено лікування, а саме: встановлено металеву пластину на зламані кістки, яку рекомендовано носити протягом року, протягом трьох місяців після встановлення пластини рекомендовано ходити з милицями, після виписки надано відпустку 60 днів.
На час звернення до суду із позовом позивач проходить реабілітаційне лікування. 
За вказаним фактом ДТП 10 серпня 2019 року за участі ОСОБА_2 . Старобільським ВП проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні за номером 12019130580000495 від 11.08.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України, та прокуратурою направлено до суду клопотання про застосування до неповнолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру.
Ухвалою Старобільського районного суду від 05.03.2020, яка набула чинності, встановлено обставини ДТП за участю неповнолітнього ОСОБА_2 та застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 строком на один рік, цивільний позов поданий у кримінальному провадженні залишено без розгляду. 
Позивач ОСОБА_1 отримав складне ушкодження здоров`я і для відновлення його здоров`я та повернення до нормального життя позивач потребує лікування, тривалої реабілітації, коштів. Позивач є курсантом престижного ВНЗ, навчання у якому напряму залежить від стану здоров`я, яке має бути дуже гарним і контролюється ВЛМК, якщо лікування позивача не завершиться успішно, є ризик втрати ним можливості навчання в ХНУПС. Ушкодженням здоров`я від травм, завданих від наїзду мопедом під керуванням ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 отримав моральну шкоду, а саме: він відчував біль тривалий час від складного переламу ноги, змушений був переносити декілька операцій і період загоєння ран, на цей час позивач повністю позбавлений можливості вести своє звичайне нормальне життя, навчатись у навчальному закладі, фактично був прикутий до ліжка, оскільки рухатись з зазначеною травмою ноги заборонили лікарі, позивачу належить перенести демонтування металевої конструкції в поламаній нозі, в подальшому його навчання опинилось під загрозою внаслідок ушкодження його здоров`я. 
З допитів свідків під час досудового розслідування відомо, що неповнолітній ОСОБА_2 не мав права керувати транспортним засобом і не мав у власності транспортний засіб, ОСОБА_5 заявляв себе власником мопеда, яким завдано шкоди позивачу, він вважав мопед несправним, проте їздив на ньому і 10 серпня 2019 року залишив мопед на вулиці з ключем в замку запалювання, а ОСОБА_2 взяв мопед без дозволу і саме на ньому скоїв наїзд на позивача.
Також з матеріалів кримінальної справи відомо, що ОСОБА_2 є студентом Старобільського професійного ліцею, навчається на бюджетній основі на денному відділенні і є на неповному державному забезпеченні, а родина відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_7 ) перебуває на обліку як родина, що перебуває в складних життєвих обставинах. 
Із посиланнями як на правову підставу своїх вимог на вимоги ст. 23, 1167, 1168, 1179, 1187 ЦК України позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 50 000 гривень.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди у сумі 22 000 грн – відмовлено. 
Вирішено долю судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 22000 грн, а також відмови у відшкодуванні судових витрат на оплату професійної правничої допомоги незаконним та необґрунтованим та просить змінити рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 року в частині задоволення суми позовних вимог і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, а також стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 5000 грн у виді оплати професійної правничої допомоги адвоката.
Доводами апеляційної скарги позивача є те, що суд першої інстанції не надав фактичним обставинам справи які доведені в суді першої інстанції, а саме: тривалому лікуванню, яке було поетапним та складалося із встановлення системи витяжіння, потім її видалення, встановлення металевих конструкцій, її видалення і обмеження у звичайних рухах; суд на власний розсуд оцінив річний період носіння металоконструкцій позивачем як відсутність лікування та не врахував навчання позивача у спеціальному навчальному закладі, навчання в якому визначається і станом здоров`я курсанта та можливістю ним освоїти навчальну програму в разі будь-яких ушкоджень здоров`я в період навчання.
Позивач зазначає, що він не покинув навчання, незважаючи на оперативні втручання, постійний біль, перебування на стаціонарному, амбулаторному лікуванні і наполегливо самостійно проходив курс навчання.
Щодо отримання правничої допомоги і представництва в суді, позивач скористався послугами адвоката Носової Ю.М., з останньою було укладено договір, на виконання якого позивач сплатив ОСОБА_6 гонорар в сумі 5000 грн, що підтверджено розрахунковими квитанціями. Тому відмова судом у стягненні витрат на правову допомогу внаслідок відсутності детального опису робіт, а також недоліків копії розрахункової квитанції є неналежним обґрунтуванням і протирічить висновкам Верховного Суду.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 вважає оскаржуване рішення в частині часткового задоволення та стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди на користь позивача моральної шкоди у розмірі 7000 грн незаконним та просить рішення скасувати частково в цій частині та в частині судових витрат на користь держави у розмірі 294,28 грн з ухваленням нового рішення у вказаній частині, яким у задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю.
Доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 є те, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; судом неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки відносно відповідача ОСОБА_5 застосований закон - ч. 4 ст. 1187 ЦК України - не підлягає застосуванню з огляду на відсутність відомостей про протиправне заволодіння ОСОБА_2 транспортним засобом поза волею власника; не було доведено факт недбалості відповідача ОСОБА_5 по зберіганню належного йому мопеду, а факт залишення ключів в замку запалювання скаржник заперечує та судом він не встановлений.
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії – Коновалова В.А., Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі було відкрито 21 травня 2021 року, ухвалою суду від 02 червня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 20 липня 2021 року в порядку письмового провадження. Протоколом повторного авторозподілу судової справи між суддями від 20.07.2021 вилучено суддю Коновалову В.А., новий суддя у складі суду Стахова Н.В. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року розгляд справи ухвалено проводити у відкритому судовому засіданні на 05 серпня 2021 року о 16.15 год. У зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи, розгляд справи відкладений на 17 серпня 2021 року о 17.30 год. Протоколом повторного авторозподілу від 17.08.2021 вилучено суддю Стахову Н.В., новий суддя у складі суду Кострицький В.В.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Носова Ю.М. підтримали доводи своєї апеляційної скарги та не визнали апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 .
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляд справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, а позивача ОСОБА_1 - підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Предметом апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 є рішення суду в частині часткового задоволених позовних вимог до нього, а за апеляційною скаргою позивача - рішення суду в частині визначення розміру стягнутої на користь позивача моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 р. у кримінальному провадженні №431/6390/20 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до неповнолітнього ОСОБА_2 застосовано заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 строком на 1 (один) рік, а заявлений потерпілим ОСОБА_1 цивільний позов залишено без розгляду.
Вказаною ухвалою, зокрема встановлено, що 10.08.2019, близько 21-00 години, на автодорозі по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно не справним мопедом марки «Альфа», без реєстраційного номера, чорного кольору, який мав несправності в робочій гальмовій системі, рухаючись у напрямку до м. Старобільськ, не врахував технічний стан транспортного засобу та дорожню обстановку, в наслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному з мопедом напрямку по правому краю проїзної частини, та перед наїздом зупинився. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_1 № 207/177 від 07.10.2019 у останнього встановлені наступні тілесні ушкодження: садна правої виличної області, зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, тильної поверхні правої кисті в проекції 2,5,5 пястно-фалангових суглобів (3), синець передньої поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КУ «Старобільське РТМО» з 10.08.2019 по 16.08.2019 з діагнозом: закритий перелом границі середньої/нижньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням. Травма 10.08.2019 побутова; на обстеженні та лікуванні в травматологічному відділенні військової частини НОМЕР_1 (військово-медичного клінічного центру Північного регіону м. Харків) з 16.08.2019 по 11.09.2019 з діагнозом закритий перелом обох кісток лівої гомілки від 10.08.2019 зі зміщенням кісткових уламків. Встановлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів) та від зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, тильної поверхні правої кисті в проекції 2,4,5 пястно-фалангових суглобів (3) за своїм характером згідно пункту 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Приказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження і вони не є небезпечними для життя в момент спричинення. Комплекс ушкоджень лівої гомілки (синець передньої поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини, закритий перелом границі середньої/нижньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням) згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Приказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» слід кваліфікувати як середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалості розладу здоров`я (як потребуючі для свого загоєння та відновлення функції строк більш ніж 21 день) і вони не є небезпечним для життя в момент спричинення.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1669-1671 від 23.04.2019, встановлено, що в даній дорожній ситуації, водію мопеда Alpha, перед початком руху, слід було керуватися технічними вимогами пунктів 31.4., 31.4.1. Правил дорожнього руху, а якщо водій почав рух та керував технічно несправним мопедом Alpha, йому слід було керуватися технічними вимогами пунктів 2.3. (б), 12.1. Правил дорожнього руху. Аналіз дій пішохода не вимагає спеціальних знань в області судової авто технічної експертизи і може бути виконаний безпосередньо органами суду (слідства) відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху. В даній ситуації, водій мопеда Alpha мав технічну можливість запобігти ДТП, діючи відповідно до технічних вимог пунктів 31.4., 31.4.1. або пунктів 2.3.(б), 12.1. Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, дії водія мопеду Alpha невідповідні технічним вимогам пунктів 31.4., 31.4.1. або пунктів 2.3. (б), 12.1. Правил дорожнього руху, знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.
З огляду на вимоги частини шостої статті 82 ЦПК України, відповідно до якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, обставини того, що вказані дії відповідача ОСОБА_2 мали місце та що вони вчинені цією особою, не підлягають доказуванню.
З приводу тривалості та складності лікування внаслідок отриманих внаслідок вищезазначеної ДТП потерпілим ОСОБА_1 позивачем суду надано та судом досліджено: виписний епікриз до історії хвороби №3690/1206 КУ «Старобільське РТМО» хірургічне відділення №1 хворий ОСОБА_1 , курсант Харківського інституту повітряних сил, перебував у відділенні з 10.08.2019р. по 16.08.2019р., 10.08.2019 р. операція проведення спиці ОСОБА_8 , змонтована система витяжіння на шині Белера, контроль від 12.08.2019р. зміщення кісток лівої гомілки зберігається. 15.08.2019 р. система скелетного ви тяжіння демонтована, наложена гіпсова пов`язка фіксуюча на ліву гомілку в с\ф\п, набряк гомілки зберігається, пальці ступні розові, теплі, рухи в них зберігаються, лікування. Виписаний з покращенням для подальшого лікування в умовах травматологічного відділення обласної лікарні, рекомендовано продовжити подальше лікування в умовах травматологічного відділення обласної лікарні (а.с. 13);
довідку №3/9908 від 15.11.2019 р., видану Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, курсант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ХНУПС та навчається на 2 курсі денна форма навчання (а.с. 12); 
виписку із медичної карти стаціонарного хворого №6956 Військово-медичного клінічного центру Північного регіону курсант І курсу ХНУПС ОСОБА_1 , перебував на обстеженні та лікуванні в травматологічному відділенні військової частини НОМЕР_1 (Військово-медичного клінічного центру Північного регіону м. Харків) з 16.08.19 по 11.09.19. 20.08.19 хворому була виконана операція: відкрита репозиція, металлостеосинтез великогомілкової кістки лівої гомілки дистальною медіальною LСР пластиною Інтерлок на 10-ти блокуючих гвинтах Інтерлок. Проводилось медикаментозне та фізіофункціональне лікування. 10.09.19 був оглянутий ВЛК військової частини НОМЕР_1 , потребує відпустки за станом здоров`я на 60 календарних днів. Виписується з відділення в задовільному стані у частину для реалізації рішення ВЛК. Рекомендовано дотримуватись ортопедичного режиму, ходити з допомогою милиць без навантаження на ліву нижню кінцівку протягом 3-х місяців, іммобілізацію продовжити протягом 2-х місяців, після припинення іммобілізації розробляти рухи в лівому гомілковостопному суглобі без осьових навантажень протягом 4-х тижнів (а.с. 14); 
довідку №1014 від 10.09.2019 р., видану ВЧ НОМЕР_1 курсанту І курсу ОСОБА_1 , ХНУПС, проведено медичний огляд госпітальною ВЛК хірургічного профілю в\ч НОМЕР_1 10.09.2019р., діагноз: закритий консолідуючий перелом обох кісток лівої гомілки (10.08.2019), стан після відкритої репозиції, металоосинтезу великогомілкової кістки лівої гомілки пластиною (20.08.2019) з тимчасовим порушенням функції лівої кінцівки, потребує відпустки за станом здоров`я на 60 календарних днів (а.с. 15);
довідку №24 від 16.08.2019 р., видану КУ «Старобільське РТМО», курсант ХНУПС ОСОБА_1 , діагноз: закритий перелом границі середньої\нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням (травма 10.08.2019р.), звільнений від занять з 10.08.19 по 16.08.19, продовжує хворіти (а.с. 16);
медичну книжку ОСОБА_1 12.10.2020 на R-грамах лівої гомілки в 2-х проекціях встановлено консолідуючий перелом с\з малоберцової кістки, металоостеосинтез в\берцової кістки скріплений 10-ма гвинтами; 02.12.20 встановлено діагноз, призначено амбулаторне лікування; 04.12.20 скарг немає, слизова навколо Т8 зуба генерована, продовжити лікування три доби (а.с. 107);
виписку із медичної карти стаціонарного хворого №1309 Військово-медичного клінічного центру Північного регіону курсант ІІІ курсу ХНУПС Ложечка Д.А. поступив 10.03.21, виписаний 16.03.21, діагноз: зрослий закритий перелом великогомілкової кістки лівої гомілки від 10.08.19, фіксований дистальною медіальною LСР пластиною Інтерлок на 10-ти блокуючих гвинтах Інтерлок 20.08.19. Скарги під час госпіталізації: активно не пред`являє. Анамнез хвороби: зі слів хворого і з наявної медичної документації відомо, що 10.08.2019 р. під час відпустки в результаті ДТП отримав закритий перелом обох кісток лівої гомілки. Перебував на лікуванні в Старобільській ЦРЛ. Лікування проводилось методом скелетного витягнення. 15.08.19 був виписаний для продовження лікування за місцем служби (навчання). 20.08.19 хворому в умовах ВМКЦ ПнР була виконана операція: відкрита репозиція, металоостеосинтез великогомілкової кістки лівої гомілки дистальною медіальною LСР пластиною Інтерлок на 10-ти блокуючих гвинтах Інтерлок. Госпіталізований для видалення металоконструкцій. Об`єктивно під час госпіталізації: в області передньо-латеральної поверхні верхньої та середньої третини лівої гомілки є зміцнілий післяопераційний рубець без ознак запалення. Рухи в суміжних суглобах в повному обсязі, безболісні. 10.03.2021 хворому була виконана операція: видалення металоконструкцій великогомілкової кістки лівої гомілки. Післяопераційний перебіг гладкий, рана загоюється первинним натягом. Проводилось медикаментозне та фізіофункціональне лікування. Виписується з відділення в задовільному стані у лазарет мп ХНУПС. Рекомендовано дотримуватись ортопедичного режиму, ходити з допомогою милиць, іммобілізацію продовжити до видалення післяопераційних швів, перев`язка рани з спиртовим розчином кожні 2-3 дня або в міру необхідності. Контрольний огляд травматологом для видалення шкірних післяопераційних швів через 2 тижні з часу втручання (а.с. 157).
Батьками неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 132). 
Родина Щербакових проживає у АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виконкому Старобільської міської ради (т.1 арк. 26 кримінального провадження №431/6390/19).
Відповідно до довідки про доходи №173 від 23.12.2020 р. ОСОБА_2 навчається у Старобільському професійному ліцеї, форма навчання бюджетна денна безкоштовна, за 2020 рік отримав стипендію у розмірі по 485,10 грн щомісячно (а.с. 110 зв.). 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб від 23.12.2020 р. №38699 ОСОБА_3 за 2020 рік отримав від БО «ЛОВ «СОС Дитяче містечко» благодійну допомогу у сумі 842,10грн (а.с. 117). 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб від 23.12.2020 р. №38700 ОСОБА_4 за 2020 рік отримала від УСЗН Старобільської РДА соціальні виплати 29 139 грн, від БО «ЛОВ «СОС Дитяче містечко» благодійну допомгу у сумі 1 500 грн, від ТОВ «Агрофірма «Під сонцем» дохід від надання майна в лізинг у сумі 36 000 грн, з якої сплачено податок у сумі 6 480 грн (а.с. 118). 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб від 23.12.2020р. №38701 відомості про доходи ОСОБА_5 за 2020 р. відсутні (а.с. 119). 
19 серпня 2019 р. ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_4 200 доларів на лікування сина ОСОБА_1 внаслідок ДТП (а.с. 17). 
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у загальному розмірі 28000 грн, суд із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ст. 23, 1167, 1179, 1187 ЦК України виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, обставин справи та вважав доведеним завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди у загальному розмірі 28000 грн діями лише однієї особи - неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 та відсутністю спільних дій інших відповідачів по завданню шкоди, та вважав обгрунтованим до стягнення по 7000 грн з ОСОБА_2 як заподіювача шкоди та по 7000 грн з кожного з його батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не надали доказів неможливості виконання ними свого обов`язку щодо належного виховання неповнолітнього і що у зв`язку з цим шкоди було завдано не з їх вини, а також 7000 грн з відповідача ОСОБА_5 як власника джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу, який належний йому мопед з несправностями гальмівної системи зберігав у непризначеному для цього місті - за двором, що сприяло неправомірному заволодінню зазначеним мопедом неповнолітнім відповідачем ОСОБА_2 .
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Отже, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1167, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, встановивши, що заподіяння позивачу ОСОБА_1 шкоди є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки у вигляді наїзду на нього транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_2 , спірні правовідносини не потребують встановлення його вини у силу вимог статті 1167 ЦК України. 
Окрім того, відповідно до статті 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди 28000 грн, суд урахував глибину фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1 внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень під час ДТП та виходив із засад розумності та справедливості. 
Зокрема, суд виходив із відчуття болю внаслідок отриманого позивачем закритого перелому границі середньої/нижньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням, перенесення ним трьох оперативних втручань та чотирьохмісячного з 10.08.2019 р. післяопераційного відновлення та двохтижневого післяопераційного відновлення з 11.03.2021 р., душевних страждань позивача ОСОБА_1 , які виразились у його переживаннях за його майбутнє навчання у вищому навчальному закладі, а також того, що після зазначених періодів післяопераційного відновлення позивачем ОСОБА_1 було докладено зусиль для відновлення його попереднього стану та продовження навчання у ВНЗ, а також того, що моральну шкоди позивачу ОСОБА_1 спричинено діями неповнолітньої особи у віці 15 років, яка має захворювання обох очей, про що свідчать медичні довідки, допущеними з необережності, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача. 
Колегією суддів погоджується такий розмір моральної шкоди, а помилкові доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 цих висновків не спростовують, оскільки судом враховано тривалість лікування, яке було поетапним та складалося із встановлення та видаленням системи витяжіння, встановлення та видалення металевих конструкцій, та пов`язані із цим обмеження у звичайному житті позивача як студента ВНЗ.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Тому помилковим є довід скарги про те, що судом на власний розсуд оцінено річний період носіння металоконструкцій позивачем як відсутність лікування та не враховано навчання позивача у спеціальному навчальному закладі, навчання в якому визначається і станом здоров`я курсанта та можливістю ним освоїти навчальну програму в разі будь-яких ушкоджень здоров`я в період навчання, оскільки саме з урахуванням всіх обставин справи у сукупності судом зроблений висновок про зменшення розміру моральної шкоди порівняно із заявленим.
На визначення розміру моральної шкоди також впливає поведінка відповідача ОСОБА_2 по згладжуванню негативних наслідків ДТП, законний представник якого - мати ОСОБА_4 , яка є відповідачем по справі, 19.08.2019 року добровільно відшкодувала батьку потерпілого суму у розмірі 200 доларів США в рахунок лікування сина.
Під час визначення розміру завданої позивачу моральної шкоди суд вірно врахував не лише тривалість та складність лікування потерпілого ОСОБА_1 , а й завдання йому шкоди неповнолітньою особою ОСОБА_2 , а також те, що згідно матеріалів кримінальної справи родина ОСОБА_10 є родиною, що перебуває в складних життєвих обставинах.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що в суді не було доведено факт недбалості відповідача ОСОБА_5 по зберіганню належного йому мопеду, а факт залишення ключів в замку запалювання скаржник заперечує та судом він не встановлений, не заслуговують на увагу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що даючи 12.08.2019 року пояснення з приводу ДТП, відповідач ОСОБА_5 пояснював, що відповідач ОСОБА_2 є його рідним братом по матері, і вони проживають поруч з ним, 10.08.2019 він приїхав додому на мопеді та залишив його біля двору, ключі знаходилися в замку запалювання.
Судом вірно враховано вказані дії відповідача ОСОБА_5 як передбачену частиною четвертою ст. 1187 ЦК України недбалість, яка сприяла неправомірному заволодінню транспортним засобом відповідачем ОСОБА_2 .
Для застосування вказаної норми не є обов`язковим наявність обвинувального вироку, постанови суду, постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за вищевказаними кримінальними або адміністративними правопорушеннями щодо неправомірного заволодіння транспортним засобом, як помилково зазначає скаржник ОСОБА_5 , і вказане не є підставою для звільнення його від відповідальності за відшкодування моральної шкоди.
Помилкове посилання суду на зберігання відповідачем ОСОБА_5 мопеду за двором з несправностями гальмівної системи не призвело до неправильного вирішення спору в частині визнання відповідача ОСОБА_5 як особи, зобов`язаної відповідати за теперішнім позовом в частині, що стосується її дій, що сприяли неправомірному заволодінню транспортним засобом.
Визначальним для правильного вирішення спору є не залишення мопеду в загальнодоступному місці - за двором, а залишення ключів в замку запалювання, що робило його експлуатацію безперешкодною під час неправомірного заволодіння ним з боку третіх осіб, у той час, як власність зобов`язує.
Факт належності йому мопеду «Альфа» відповідачем ОСОБА_5 не оспорюється.
Саме з урахуванням вимог ч. 4 ст. 1187 ЦК України та вищезазначених обставин, що мають істотне значення для справи, - залишення ключів у замку запалювання транспортного засобу в загальнодоступному місці - розмір моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що належить до стягнення з відповідача ОСОБА_5 визначений судом як 7000 грн.
Проте, визнаючи загальний розмір моральної шкоди 28000 грн, з яких 7000 грн має відшкодувати ОСОБА_5 як власник джерела підвищеної небезпеки, суд не звернув уваги на приписи статті 1179 ЦК України щодо способу відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою у віці від 14 до 18 років, характер такого відшкодування як субсидіарного до основного зобов`язання, та помилково стягнув з кожного з відповідачів Щербакових по 7000 грн, що не передбачено законом.
З матеріалів справи вбачається відсутність у неповнолітнього станом на час ДТП відповідача ОСОБА_2 майна або доходу, достатнього для відшкодування шкоди, та те, що на момент спричинення шкоди він постійно проживав з батьками за однією адресою, і останні не довели, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Належним способом стягнення моральної шкоди у цьому випадку є стягнення з неповнолітнього станом на час ДТП ОСОБА_2 як завдавача шкоди на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 21000 грн, а у разі відсутності у нього доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнення в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Оскільки ст. 1180 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої неповнолітньої особою, після набуття нею повної цивільної дієздатності самостійно на загальних підставах, то вищезазначений обов`язок батьків ОСОБА_2 по відшкодування шкоди припиняється після досягнення їх сином повнолітня.
Вказане порушення судом норм матеріального права призвело до стягнення моральної шкоди з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 помилковим способом.
Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відмовляючи у стягненні з відповідачів на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд помилково послався на відсутність детального опису робіт (наданих послуг) відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України та неможливість встановити з доданої до позовної заяви розрахункової квитанції, що квитанція видана саме позивачу ОСОБА_1 , а не іншій особі.
Позивачем додано до апеляційної скарги не лише розрахункові квитанції про сплату ОСОБА_1 адвокату Носовій Ю.М. 13.04.2021 та 05.06.2020 року по 2500 грн, а і корінці цих квитанцій, номери яких збігаються з номерами на квитанціях і з яких вбачається проведення такої оплати саме позивачем (а.с. 200-202).
Належно виконуючи вимоги частини 8 статті 141 ЦПК України, суд мав вирішити таке питання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки сторона заявляла про витрати на професійну правничу допомогу, фіксований розмір яких погоджений сторонами договору про надання правової допомоги від 05 червня 2020 року - 5000 грн, оплата здійснюється частинами в готівковій формі, на підтвердження оплати адвокат надає розрахункову квитанцію.
Цей розмір відповідачами не оспорювався.
Вказане неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та для зміни рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 в частині способу стягнення з відповідачів Щербакових на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у відповідності до вимог ст. 1179, 1180 ЦК України, а також в частині розміру стягнутих з відповідачів Щербакових та ОСОБА_5 судових витрат на професійну правничу допомогу та збільшення цих стягнень з 294,28 грн до 1460,20 грн з кожного на користь позивача.
Що стосується рішення суду в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5 , то в цій частині рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 року як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_5 - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 

                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 квітня 2021 року змінити.
Викласти абзаци другий, третій, четвертий в редакції абзацу другого наступного змісту:
«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 21000 грн, а у разі відсутності у нього доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з припиненням цього обов`язку батьків по досягненню ОСОБА_2 повноліття».
У зв`язку із цим абзац п`ятий, шостий, сьомий, восьмий, дев`ятий, десятий, одинадцятий вважати абзацами третім, четвертим, п`ятим, шостим, сьомим, восьмим, дев`ятим.
Збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судового збору з 294,28 грн до 1460,20 грн з кожного.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови – 18 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді: