ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27815/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 вересня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                            Глущенко Я.Б.,
суддів                                                                                           Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Києво-Святошинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітка за час вимушеного прогула, за   апеляційною скаргою   Головного управління Національної поліції України в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі- відповідач, апелянт, ГУ НП в Київській області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітка за час вимушеного прогула. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази є протиправними з підстав їх невідповідності критеріям правомірності, закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Також наголошує на відсутності в його діях ознак дисциплінарного проступка, що свідчить про безпідставність і необґрунтованість застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 09 жовтня 2020 року. Поновлено позивача на службі в Києво-Святошинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділа Києво-Святошинського відділа поліції з 14 жовтня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогула за період з 14 жовтня 2020 року по 09 червня 2021 року в сумі 107107,85 гривень. 
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час проведення службового розслідування в діях позивача встановлено порушення приписів Закону України «Про національну поліцію», Дисциплінарного статута Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у недотриманні законодавства та вчиненні діянь, які зменшують рівень довіри населення до поліції. У зв`язку з цим звільнення позивача є правомірним та таким, що здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що під час проведення службового розслідування не встановлено доказів на підтвердження допущення ним дисциплінарних проступків, які стали підставою для прийняття рішення про його звільнення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що позивач у 2004 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, у листопаді 2015 року - на службу до поліції. 
Наказом ГУ НП у Київській області від 18 вересня 2020 року № 269-о/с позивача призначено на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділа Києво-Святошинського відділа поліції з 18 вересня 2020 року.
07 жовтня 2020 року на підставі результата моніторингу засобів масової інформації в соціальній мережі «Facebook» виявлено критичну публікацію на сторінці користувача ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУ НП в Київській області.
За результатами розгляду цієї інформації наказом ГУ НП в Київській області 07 жовтня 2020 року № 1680 призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Головного управління та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків (посади) з 07 жовтня 2020 року.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що в соцмережі «Фейсбук» гр. ОСОБА_3 виклала пост з приводу того, що 06 жовтня 2020 року працівники поліції їй пошкодили відеокамеру та мікрофон, до того посту додала відеозапис, як вона кличе на допомогу.
Опитана працівниками Чабанівського відділення поліції ОСОБА_4 пояснила, що 06 жовтня 2020 року приблизно о 21:00 год вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , де проводила відеозйомку. В той час посвідчення журналіста вона при собі не мала. Невідомий чоловік, який потрапив у кадр відеокамери попросив його не знімати та не фотографувати. Після чого до ОСОБА_4 підійшли декілька невідомих осіб чоловічої статі та намагалися припинити відеозйомку, а саме хапали за камеру. Далі остання направилась до будівлі Гатнянської ЗОШ, де взяла посвідчення та вийшовши на вулицю виявила, що на камері пошкоджений мікрофон. 
Опитаний в рамках проведення службового розслідування позивач скористався положеннями статті 63 Конституції України, при цьому зазначивши, що у повному обсязі підтримує пояснення, надані ОСОБА_5 .
У свою чергу, з пояснень ОСОБА_5 убачається, що 06 жовтня 2020 року о 19 годині в Гатнянській ЗОШ, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, вул. Космонавтів, 1, мало відбутися засідання членів ТВК, одним з питань порядку денного якого було зняття кандидатури ОСОБА_6 , який балотувався на голову Гатнянського ОТГ. Того ж дня надійшла оперативна інформація про те, що до ТВК, а саме: до Гатнянській ЗОШ невідомі особи збирають групу осіб, так званих «тітушок», які ймовірно мають вчиняти провокації, порушувати громадський порядок, тим самим вчиняючи психологічний тиск на членів комісії ТВК та громаду села, які прийшли підтримати кандидатів. Того ж дня, близько 18:00 під час проведення наради, т.в.о. начальника Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області Микитенко Р.Л. надав вказівку, щоб вона разом з працівниками СКП та іншими працівниками вказаного відділа поліції виїжджали для забезпечення охорони громадського порядку на території ТВК Гатнянської територіальної виборчої комісії. Прибувши за вказаною адресою, ними було виявлено близько 10 підозрілих автомобілів, в яких знаходились особи чоловічої статі, спортивної тілобудови, віком близько 20-35 років, з поміж яких було виявлено 4 особи, які вчиняли провокації на території обслуговування Чабанівського ВП, а саме були організаторами та приймали активну участь у порушенні громадського порядку подій, пов`язаних з подіями, які відбувалися у лютому-березні 2020 року, під час розблокування лісової дороги сполученням с. Хотів-с. Новосілки.
Розуміючи те, що вказані особи можуть провокувати конфліктні ситуації на території ТВК, до даних осіб підійшли працівники поліції для перевірки документів та встановлення осіб, на що останні документи не пред`явили, пояснюючи це тим, що «з собою вони їх не носять», у зв`язку з чим було прийнято рішення запросити вказаних осіб до Чабанівського ВП для надання пояснень та встановлення особистості, на що останні добровільно погодилися та поїхали до ВП. У цей час, в їх сторону прямувала невідома жінка, яка тримала у руках відеокамеру та проводила відеозйомку. Прикріпленого бейджика, посвідчення журналіста чи будь-яких розпізнавальних знаків, які засвідчують особу журналіста, на невідомій особі на момент відеозйомки не було. До вищевказаної жінки підійшли працівники поліції та цивільні особи. У цей час ОСОБА_1 попросив пред`явити документи для встановлення особи та запитав, на яких підставах вона здійснює відеозйомку.
При цьому, ОСОБА_5 у поясненнях зауважила, що ОСОБА_1 знаходився у цивільному одязі та пред`явив своє службове посвідчення на прохання останньої. Натомість жінка повідомила, що вона є журналістом, на що ОСОБА_1 попросив пред`явити посвідчення журналіста, але невідома жінка відмовилась його пред`явити, пояснюючи це тим, що при собі вона його не має та продовжувала вести відеозйомку.
ОСОБА_5 у поясненнях зауважила, що до вказаної жінки ніхто не застосовував ніяких протиправних дій, фізичної сили та болю не завдавали, а навпаки вона провокувала конфліктну ситуацію, не пред`являла ніяких документів та продовжувала вести відеозйомку, під час якої відбігла в сторону та почала безпідставно кликати на допомогу, привертаючи до себе увагу. Надалі вона почула, як невідома жінка кличе на допомогу працівників поліції, у цей час вона обернулась та побачила невідому жінку в кампанії невідомих осіб, підійшовши до них для з`ясування обставин, остання розвернулась разом із невідомими особами, нічого не пояснюючи направилась до приміщення Гатнянської ЗОШ, де проходило засідання ТВК, а вона продовжувала ОПП разом з іншими працівниками поліції.
Одночасно ОСОБА_5 у поясненнях додала, що на наступний день їй стало відомо, що невідома жінка, яка підписана в соцмережі « Фейсбук » як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виклала пост з приводу того, що працівники поліції їй пошкодили відеокамеру та мікрофон, до того посту додала відеозапис, як вона кличе на допомогу. Хоча під час перегляду цього відеозапису, факт пошкодження відеокамери та мікрофону спростовується тим, що на ньому видно, як остання відходить від осіб та кличе працівників поліції, а відео- та звуко-запис при цьому продовжується.
Надалі, близько 22:00 год ОСОБА_5 повернулась до приміщення ТВК де побачила, що вказана особа, яка попередньо здійснювала відеофіксацію працівників поліції, тією ж камерою продовжувала здійснювати відеозйомку роботи ТВК, що знову ж спростовує факт пошкодження відеокамери та мікрофону. Також на вказаній особі в приміщенні ТВК знову ж був відсутній бейдж, посвідчення журналіста чи будь-які розпізнавальні знаки, які посвідчують особу журналіста.
Згідно з поясненними т.в.о. начальника Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області Микитенко Р.Л., він підтримав пояснення ОСОБА_5 .
Інші опитані, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили, що прибули до Гатнянської ЗОШ для забезпечення громадського порядку, протягом часу перебування (зокрема, з 20:00 до 24:00) на об`єкті порушень громадського порядку, бійок, конфліктних ситуацій не виникало.
Також службовим розслідуванням встановлено, що сектором дізнання Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 171 КК України, за заявою ОСОБА_4 (журналіста газети «Київ Пост») від 07 жовтня 2020 року про те, що 06 жовтня 2020 року приблизно о 20:00 год невідомі особи, знаходячись по АДРЕСА_1 перешкоджали здійсненню професійної діяльності останньої, а саме пошкодили мікрофон на камері.
Окрім того, працівниками територіального управління ДБР 05 жовтня 2020 року внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.
09 жовтня 2020 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368   Кримінального кодексу України.
При цьому, у Висновку службового розслідування зазначено, що як слідує з повідомлення про підозру, у провадженні СВ Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадженням ОСОБА_1 19.09.2020 провів обшук за місцем проживання гр. ОСОБА_13 , у ході якого вилучив майно, що належить останньому та іншим мешканцям квартири, а також 23.09.2020 ОСОБА_1 в рамках згаданого кримінального провадження провів допит гр. ОСОБА_13 , з приводу можливого заволодіння останнім грошовими коштами ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом шахрайства з використанням електронно-обчислювальної техніки та здійснення відповідних операцій. 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 поблизу будівлі Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області зустрівся із гр. ОСОБА_14 , під час чого на запитання останнього повідомив, що особисто здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо шахрайських дій відносно ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також те, що після отримання неправомірної вигоди у розмірі 500000 грн. він поверне майно, яке було вилучено під час обшуку у квартирі гр. ОСОБА_13 та не притягатиме останнього до кримінальної відповідальності. У подальшому ОСОБА_1 07 жовтня 2020 року близько 15:30 год, перебуваючи поблизу Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області, знову зустрівся із гр. ОСОБА_14 та прийняв пропозицію останнього в отриманні неправомірної вигоди у розмірі 400000 грн., а також запевнив, що після отримання згаданої суми не притягатиме до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_13 та поверне вилучені речі. Крім того, ОСОБА_1 вказав громадянину, що передача грошових коштів повинна відбутися 08 жовтня 2020 року. У зазначений день близько 13:15 год у холі відділення поліції ОСОБА_1 знову зустрівся із гр. ОСОБА_14 та разом зайшли до кабінету № 2, де позивач вказав гр. ОСОБА_14 на коробку, що у нижній полиці сейфу світлого кольору, після чого гр. ОСОБА_14 поклав у неї 400000 грн., які знаходились у пакеті білого кольору. Надалі до приміщення Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВН ГУНП в Київській області прибули ГВ БКОЗ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, ДВБ Нацполіції України та ТУ ДБР, розташованого у м. Києві та провели слідчі дії (обшук) і затримання позивача. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року йому обрано запобіжний захід у вигляді застави у сумі 88000 грн.
Як встановлено в ході проведення службового розслідування, ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, під час вищевказаних подій, заходів щодо припинення вчинення правопорушення не вжив, найближчий орган поліції чи своє керівництво про факт можливого надання неправомірної вигоди не повідомив та від домовленості не відмовився. Вказана подія призвела до значного розголосу у ЗМІ факта причетності до вчинення кримінальних правопорушень діючих працівників правоохоронних органів, що призвело до зменшення довіри населення до поліції.
Наразі досудове розслідування кримінального провадження за фактом отримання позивачем неправомірної вигоди триває.
Окрім того, під час проведення службового розслідування членами дисциплінарної комісії у службовому кабінеті позивача виявлено, що останній у порушення вимог Порядка зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилучення майна під час кримінального провадження, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, зберігав вилучену оргтехніку, грошові кошти у сумі 15000 грн. у металевому сейфі без опечатувальних пристроїв та будь-яких розпізнавальних табличок, де відображено до якого провадження вони належать, час, місце їх вилучення із залученням понятих.
Матеріали службового розслідування дали можливість зробити висновок, що інформація щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Головного управління знайшла своє підтвердження.
У зв`язку з цим т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київський області майора поліції ОСОБА_1 рекомендовано звільнити зі служби в поліції.
На час проведення службового розслідування позивач не мав непогашених дисциплінарних стягнень, також відсутні дані про невиконання чи неналежне виконання ним службових обов`язків.
Наказами ГУ НП в Київській області від 09 жовтня 2020 року № 621 та № 290 о/с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби.
Уважаючи такі накази протиправними, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду. 
Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача здійснено без достатніх підстав.
Здійснюючи перегляд рішення місцевого суду, колегія суддів керується положеннями частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто переглядає таке в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України №580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону України №580-VIII визначено обв`язки поліцейських.
Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини 1 та 2 статті 19 Закону України №580-VIII).
Відповідно до пункта 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статута службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України №580-VIII, зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника тощо.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Дисциплінарного статута поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказа.
Відповідно до частин 1 статті 11 Дисциплінарного статута за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно із статтею 12 Дисциплінарного статута, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Дисциплінарного статута установлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступка з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статута з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступка, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступка.
Відповідно до частини 1 статті 15 Дисциплінарного статута проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
На виконання вимог Дисциплінарного статута наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).
Відповідно до розділа VI цього Порядка зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступка, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступка, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступка, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Дисциплінарного статута.
За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в діях позивача вбачаються порушення статей 2, 3, 8, 11, 18, 64 Закону України №580-VIII, статті 1 Дисциплінарного статута Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення втрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, пункта 6 розділа ІІ Порядка ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» та пунктів 1, 3 розділу VІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, які виразились у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, проявленні неповаги і порушенні прав та свобод людини, нестриманому, недоброзичливому та неввічливому спілкуванні з громадянами, не здійсненні заходів щодо покращення поваги населення до поліції, не здійсненні контролю своєю поведінкою, почуттями та емоціями, не дотриманні норм ділового мовлення, неналежному пакуванні та збереженні речових доказів, вчиненні вчинків, які призвели до значного розголосу у засобах масової інформації факту причетності поліцейських до вчинення неправомірних дій та вчинення кримінальних правопорушень, не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді безпосередньому керівництву та керівництву ГУ про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою.
Надаючи оцінку наведеним висновкам, колегія суддів виходить з наступного.
Матеріалами службового розслідування, з-поміж іншого, встановлено, що в ході слідчих дій під час проведення обшуку кабінета позивача 08 жовтня 2020 року були виявлені та вилучені ряд речових доказів, які неналежно упаковані та зберігалися у сейфі.
Як убачається з долучених до відповіді на відзив позивача пояснень його підлеглої  слідчої Чабанівського ВП ОСОБА_15 від 22 грудня 2020 року, її робоче місце було в кабінеті поряд з робочим місцем позивача, а металевий сейф у кабінеті вони використовували разом (а.с. 158-160). 
Також ОСОБА_15 пояснила, що 29 вересня 2020 року під час огляду місця події та тіла невідомого чоловіка віком 40-45 років «…було виявлено 13 предметів зовні схожі на патрони калібру 7.62 мм, у лівій кишені вітровки було виявлено 13 предметів зовні схожі на патрони калібру 5.45 мм, які в подальшому були поміщені до поліетиленового канцелярського файлу, виписана бірка де всі учасники огляду поставили свої підписи, але я не могла наклеїти бірку на канцелярський файл у зв`язку з відсутністю клею, дану дію я повинна була зробити по приїзду до Чабанівського ВП. … вилучені предмети зовні схожі на патрони я вилучила до прозорого канцелярського файлу, які в подальшому зберігалися у металевому сейфі службового кабінету № 2, за який відповідальний начальник СВ Чабанівського ВП ОСОБА_1
В подальшому вилучені предмети схожі на набої я повинна була скерувати для проведення балістичної експертизи, але цього не зробила у зв`язку з великим навантаженням на мене».
Згідно з пунктом 16 Інструкції про порядок вилучення,  обліку,  зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна 
органами  дізнання,  досудового   слідства   і   суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року №51/401/649/471/23/125, (далі - Інструкція), зберігання вилученої в ході досудового слідства, дізнання або  судового розгляду кримінальної справи вогнепальної і холодної зброї та боєприпасів проводиться тільки в господарчих  підрозділах Міністерства  внутрішніх  справ  (далі  МВС),  Головних  управлінь Міністерства   внутрішніх   справ   (далі   ГУ   МВС),   управлінь Міністерства внутрішніх справ (далі УМВС),  Служби безпеки України (далі СБУ), Головних управлінь та управлінь СБУ після перевірки та дослідження   в  державних  судово-експертних  установах.  У  разі необхідності  поміщення  зразків  боєприпасів,  вогнепальної   або холодної зброї  до натурно-довідкових колекцій вони за узгодженням зі слідчим,  який розслідує кримінальну справу, можуть зберігатись у  державних судово-експертних установах до отримання відповідного рішення суду.
Речові докази  у  вигляді  вибухових  речовин передаються для зберігання на склади військових частин або  відповідних  державних підприємств   (організацій),   отруйні   та  сильнодіючі  речовини передаються на склади організацій, які мають відповідний дозвіл на 
їх зберігання і де є належні умови для зберігання,  за узгодженням чи з відома їх керівництва (командування).
У разі   вилучення   зброї,   бойових  припасів,  військового спорядження,  яке  належить  військовим  частинам   та   установам Міністерства   оборони,   СБУ,   МВС   України,   а   також  іншим міністерствам та відомствам,  співробітники яких мають право  мати табельну  зброю  та  боєприпаси  до неї,  вони підлягають здачі на зберігання за належністю,  якщо  це  не  призведе  до  ускладнення проведення дізнання, досудового слідства або судового розгляду. 
Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статута поліцейський зобов`язаний стримувати інших поліцейських від вчинення правопорушень.
Частиною 1 статті 3 Дисциплінарного статута визначено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статута, у разі виявлення порушення підлеглими службової дисципліни керівник зобов`язаний вжити заходів для припинення такого порушення.
Статтею 2 Дисциплінарного статута визначено, що керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції, контролю за їхньою службовою діяльністю.
Окрім того, у відповідності до вимог пункта 16 розділу V Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06 липня 2017 року № 570, начальник слідчого відділу територіального (відокремленого) підрозділу Національної поліції України, крім повноважень та обов`язків, передбачених КПК України, щокварталу організовує перевірки зберігання вилучених з місць подій речових доказів і документів та забезпечує контроль за їх повним й ефективним використанням при встановленні особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Зміст викладених положень дає підстави для висновку, що відповідальність за належне зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, зброї та інших речей, вилучених під час досудового слідства, покладається на слідчого, у провадженні якого перебуває відповідна кримінальна справа.
Таким чином, зі змісту пояснень слідчої Чабанівського ВП ОСОБА_15 вбачається, що саме нею був порушений порядок зберігання вилученої в ході досудового слідства кримінальної справи боєприпасів вогнепальної зброї.  
В той же час колегія суддів зважає на ту обставину, що з моменту неналежного розміщення на зберігання речових доказів - 29 вересня 2020 року, до дня встановлення такого факту - 08 жовтня 2020 року, не сплив тримісячний термін для здійснення позивачем перевірки зберігання вилучених з місць подій речових доказів його підлеглою, відтак у даному випадку ним як начальником слідчого відділу не було порушено зазначені норми. 
Разом з тим, за результатами аналізу інформації, викладеної у висновку службового розслідування щодо діяння позивача, які зменшують рівень довіри населення до поліції і як наслідок знижують оцінку ефективності діяльності поліції, який полягає у тому, що в соцмережі «Фейсбук» гр. ОСОБА_3 виклала негативний пост про діяльність працівників поліції, місцевий суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що матеріали службового розслідування не містять належних та допустимих доказів того, що позивачем вчинено такий проступок. Зокрема, відповідачем не надано доказів на підтвердження факта допущення ОСОБА_1 порушень, які виразились у проявленні неповаги і порушенні прав та свобод людини, не здійсненні заходів щодо покращення поваги населення до поліції, не здійсненні контролю над своєю поведінкою, почуттями та емоціями та недотримання норм ділового мовлення, неналежному пакуванні та збереженні речових доказів, вчиненні вчинків, які призвели до значного розголосу у засобах масової інформації факту причетності поліцейських до вчинення неправомірних дій та вчинення кримінальних правопорушень, не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді безпосередньому керівництву   про акт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників поліції, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.
Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступка, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення. 
У свою чергу, суд у силу вимог частини 3   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Водночас суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені   Конституцією України   та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступка в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №      9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Тим часом, ГУ НП в Київській області у своєму висновку за результатами службового розслідування відтворило виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який міститься у письмовому повідомленні про підозру, також зазначило, що позивач вимагав надання йому неправомірної грошової винагороди, що дало органам досудового розслідування підстави допускати, що позивач вчинив кримінальне правопорушення та надати йому правову кваліфікацію. Разом з тим, складу жодного дисциплінарного проступка, визначеного Дисциплінарним статутом, Правилами етики висновком службового розслідування в діях позивача не встановлено.
Повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доказаний факт не можна.
Відповідно до пункта 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положенням якого кореспондує   статті 62 Конституції України, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Позиція аналогічного змісту наведена у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №818/248/17, від 14 листопада 2018 року в справі №802/522/16-а, від 08 травня 2019 року в справі №      807/196/17, від 03 липня 2019 року в справі №      816/2050/16.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої  інстанції про недоведеність у даному випадку в діянні позивача недотримання службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступка, відтак - про протиправність звільнення позивача зі служби в поліції та наявність підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують, так само як і не містять заперечень щодо розрахованої суми середнього заробітка, який стягнутий місцевим судом за наслідками розгляду справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи   статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України   визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної      скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                                                Я.Б. Глущенко

          Судді                                                                                                           О.Є. Пилипенко

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 15 вересня 2021 року.)