ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року	Львів	Справа № 300/662/21 пров. № А/857/11832/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Довгої О.І. та Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вжити заходів для повторного розслідування нещасного випадку на виробництві та повторного розгляду заяви щодо призначення страхових виплат (суддя суду І інстанції: Кафарський В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11.05.2021р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

25.02.2021р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнання протиправним рішення відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. в призначенні їй страхових виплат; зобов`язати відповідачів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл., Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. привести у відповідність акт спеціального розслідування форми Н-1/П та призначити всі страхові виплати, передбачені законодавством, у зв`язку із смертю на виробництві її чоловіка ОСОБА_2 , а саме: одноразову допомогу на сім`ю, одноразову допомогу на члена сім`ї - утриманця та щомісячну страхову виплату (а.с.1-8).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.60-61).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. щодо не розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звернення ОСОБА_1 про виплату страхових виплат; визнано протиправною бездіяльність Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. щодо невжиття відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку; зобов`язано Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України №337 від 17.04.2019р., здійснити заходи для проведення повторного розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_2 14.03.2020р. на території Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОв/ «Карпатнафтохім»; зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл., з урахуванням проведеного повторного розслідування Управлінням Держпраці в Івано-Франківській обл. нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_2 14.03.2020р. на території ТзОВ «Карпатнафтохім», повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення страхових виплат та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.123-140).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління Держпраці в Івано-Франківській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.146-155).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 05.10.2020р. позивач звернулася до Калуського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. із заявою про виплату їй одноразової допомоги на сім`ю потерпілого, а також одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, відповідно до ч.ч.5-6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Останнім було повідомлено заявника про відсутність правових підстав для виплати їй зазначених виплат.
На підставі звернення ОСОБА_1 посадовими особами Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. в період з 25.11.2020р. по 26.11.2020р. проведено захід державного контролю за додержанням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у Калуському відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. щодо забезпечення права застрахованих осіб на отримання страхових виплат та інших виплат на відшкодування шкоди у разі настання нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
За наслідками проведеного заходу не встановлено порушень вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про що зазначено в Акті перевірки № 09-03-1676/63 від 26.11.2020р. щодо додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до п.58 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р., за наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1.
Проте, обґрунтованого звернення разом із підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку або висновками спеціальної комісії, що б мало правовим наслідком для органу Держпраці призначення повторного розслідування даного нещасного випадку позивач не надавала.
Зауважень чи заперечень щодо самих обставин та причин настання нещасного випадку з її чоловіком від неї також не надходило.
На звернення позивача про внесення змін до чинного Акта спеціального розслідування в частині зазначення інформації про смертельний наслідок нещасного випадку апелянт неодноразово надавав відповіді про відсутність правових підстав для внесення зазначених змін, оскільки такі дії не передбачені вищевказаним Порядком.
Оскільки внесення змін до Акту, а також його переоформлення не передбачено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. Постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р., то посадові особи Управління Держпраці в Івано-Франківській обл., відмовляючи в задоволенні заяв ОСОБА_1 про внесення змін до нього, діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини.
В період з 16.03.2020р. по 27.03.2020р. з метою проведення об`єктивного розслідування нещасного випадку, що стався з потерпілим, спеціальною комісією в повному обсязі виконано обов`язки, визначені п.33 наведеного Порядку.
Зазначає, що проведенню повторного розслідування даного нещасного випадку з потерпілим, мало б передувати визнання нечинним та скасування Акта розслідування від 27.03.2020р. за формою Н-1/П в судовому порядку.
Проте, Акт розслідування від 27.03.2020р. за формою Н-1/П не визнано нечинним та не скасовано, через що висновки спеціальної комісії, що викладені у ньому, слід вважати вірними.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.175-177).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Також колегія суддів ухвалила відхилити клопотання Управління Держпраці в Івано-Франківській обл., що надійшло до апеляційного суду 14.09.2021р., про перенесення розгляду справи, оскільки представник апелянта, яка здійснює юридичний та судовий супровід справи, в призначений для судового розгляду час є зареєстрованою на іспит на визначення рівня володіння державною мовою, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апелянтом подану апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі.
Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні та із відкладення розгляду справи, колегія суддів не убачає.
Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.03.2020р. на території ТзОВ «Карпатнафтохім» під час проведення ремонтних робіт в цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної та каустичної соди стався нещасний випадок зі слюсарем-ремонтником шостого розряду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого генеральним директором ТзОВ «Карпатнафтохім» подано повідомлення про нещасний випадок (а.с.79).
На підставі наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. №507-Д від 16.03.2020р. для спеціального розслідування обставин та причин настання зазначеного нещасного випадку на виробництві утворено спеціальну комісію у складі посадових осіб відповідних організацій (а.с.80).
За результатами спеціального розслідування, яке проводилося в період з 16.03.2020р. по 27.03.2020р., комісія дійшла висновку, що на підставі пп.1 п.52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р., даний нещасний випадок слід визнати таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, який затверджено начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. 31.03.2020р. (а.с.11-24).
Відповідно до акта медико-соціальної експертної комісії від 07.07.2020р. потерпілому ОСОБА_2 (який на той час перебував у Калуській ЦРЛ, не приходячи до тями після настання нещасного випадку) встановлено першу групу інвалідності з 02.07.2020р. та визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 100 % (а.с.25).
Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Районна лікарня Калуської районної ради» № 606 від 07.09.2020р. стан хворого ОСОБА_2 після важкої ЧМТ важкий, свідомість відсутня, мовному контакту не доступний (а.с.28).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від серії НОМЕР_1 від 29.09.2020р. (а.с.26).
05.10.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Калуського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. із заявою про виплату їй страхових виплат.
Листом №19.2/497 від 20.10.2020р. Калуське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати їй страхових виплат, передбачених п.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки підставою для призначення таких виплат є акт спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) із смертельним наслідком за формою Н-1/П (а.с.36).
26.11.2020р. Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. листом № 16-07/15-10/7561 від 26.11.2020р., на скаргу ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України та Державної служби з питань праці України, надало відповідь, в якій зазначено, зокрема, про те, що відповідно до інформації начальника відділення Мельникової Т.О., заява ОСОБА_1 від 05.10.2020р. про виплату одноразової грошової допомоги була подана в довільній формі. Також повідомлено, що за наслідками проведеного заходу контролю у Калуському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. не встановлено порушень вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про що зазначено в Акті перевірки додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 09-03-1676/63 від 26.11.2020р. (а.с.44-46).
На чергові звернення до відповідачів позивач отримувала повторно відмову не у вигляді постанови а простим листом. Також у даному зверненні позивач через довірену особу висловила свою незгоду із висновком акту від 31.03.2020р. та просила внести зміни про смерть потерпілого ОСОБА_2 (а.с.43).
05.01.2021р. довірена особа позивача ОСОБА_3 подав Управлінню Держпраці в Івано-Франківській обл. заяву, як доповнення, до звернення від 24.12.2020р. (а.с.50), до якої долучено копію розширеного висновку експерта обласного бюро судово-медичної експертизи № 141 від 24.12.2020р. про причини та обставини смерті потерпілого ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві 14.03.2021р.
Листом № 13.11/15-10/124 від 06.01.2020р. Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. повідомило довірену особу позивача про те, що внесення змін до Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, а також його перескладання не передбачено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р. (а.с.98).
Приймаючи рішення та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що смерть ОСОБА_2 є наслідком нещасного випадку на виробництві, про який на момент складення Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, який затверджено начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. 31.03.2020р., не було відомо Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл., оскільки на той час потерпілий перебував у комі.
Уповноважені органи мали вжити відповідно до компетенції заходи для проведення повторного розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акту за формою Н-1, а тому їх дії щодо невжиття зазначених заходів є протиправними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до п.2 ч.1 ст.16 цього Закону застрахована особа має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Згідно із п.10 ч.1 ст.1 наведеного Закону страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасних випадків – нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності – подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.
Частинами 1, 2 ст.36 зазначеного встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
Згідно з ч.7 ст.36 вказаного Закону страхові виплати складаються із:
1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Відповідно до положень ст.41 наведеного Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.
Такими непрацездатними особами є:
1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;
2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;
3) особи з інвалідністю – члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;
4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.
Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку (ч.3 ст.41 зазначеного Закону).
Відповідно до ч.6 ст.42 цього Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Згідно з ч.1 ст.47 вказаного Закону страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:
1) потерпілому – з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;
2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.
Відповідно до ст.43 зазначеного Закону для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:
1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;
2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.
Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:
1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;
2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;
3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;
4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;
5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.
Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.
Якщо застрахований або члени його сім`ї за станом здоров`я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду.
Положеннями ст.44 зазначеного Закону передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Як встановлено під час судового розгляду, повторно звертаючись 11.02.2020р. до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. позивач подала заяву відповідного зразка про виплату їй передбачених страхових виплат, долучивши до неї всі необхідні документи, серед яких – Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, який затверджено начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. 31.03.2020р. (а.с.39).
Проте, листом Калуське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. № 19.2/623 від 21.12.2020р. повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати їй страхових виплат.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. щодо відсутності належного розгляду звернення про виплату страхових виплат, оскільки лист № 19.2/623 від 21.12.2020 не є рішенням, передбаченим ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яке повинно бути оформлене у формі постанови.

Щодо твердження апелянта про ненадання позивачем обґрунтованого звернення разом із підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку або висновками спеціальної комісії, що б мало правовим наслідком для Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. призначення повторного розслідування даного нещасного випадку, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:
1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;
2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.
Таким чином, згідно вимог даної норми необхідно подати акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами, що було зроблено позивачем, а вже в процесі розгляду справи про страхові виплати уповноважений орган може відмовити у призначенні виплати, посилаючись на таку підставу як подача акту форми Н-1/П, який складений не у зв`язку з настанням нещасного випадку із смертельним наслідком.
Разом з тим, у листі Калуського відділення Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. № 19.1/335 від 07.07.2020р. (а.с.35) серед іншого, повідомлено позивача, що головний спеціаліст – страховий експерт з охорони праці Калуського відділення Фонду посприяє в одержанні та подасть документи, передбачені ст.43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, з огляду на встановлені обставини справи, замість того, щоб посприяти поданню всіх необхідних документів, відповідач протиправно не почав розгляд справи про виплату страхових виплат і самоусунувся від покладених законодавством обов`язків.
На виконання вимог ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р. затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, який визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вимоги цього Порядку поширюються на всіх юридичних і фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку.
Згідно з абз.1 п.30 вказаного Порядку розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.
Відповідно до вимог п.33 цього Порядку комісія, між іншим, зобов`язана: провести засідання комісії з розслідування нещасного випадку, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим та скласти протоколи засідання комісії; обстежити місце, де сталися нещасний випадок та скласти відповідний протокол, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок і провести фотографування місця настання нещасного випадку (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до них; вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку, причини нещасного випадку та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку, відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку; визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку; з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку; визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок з виробництвом; скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною); передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження; дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі повідомлення генерального директора ТзОВ «Карпатнафтохім» про нещасний випадок, наказом Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. № 507-Д від 16.03.2020р. створено комісію для спеціального розслідування обставин та причин настання нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_2 (а.с. 80).
За результатами проведеного цього спеціального розслідування нещасного випадку складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, який затверджено начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. 31.03.2020р. 
Зі змісту цього Акту слідує, що комісія дійшла висновку про визнання на підставі пп.1 п.52 наведеного Порядку розглядуваного нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом. Крім того, в акті вказано, що потерпілим є 1 особа, з них із смертельним наслідком – 0.
Аналізу наданих Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. відповідей дає підстави для висновку, що наведені в них мотиви про неможливість виплати позивачу страхових виплат зводяться до того, що згідно Акта від 31.03.2020р. відбувся нещасний випадок, що спричинив тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, а не нещасний випадок із смертельним наслідком.
Проте, наявними у матеріалах справи документами підтверджується, що на момент проведення і завершення спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_2 , останній перебував в комі від моменту настання нещасного випадку і не приходив до свідомості. Потерпілий ОСОБА_2 помер, не приходячи до тями, тобто, перебуваючи без свідомості від моменту нещасного випадку і до дати смерті. 
Відповідні документи, які підтверджують зазначені обставини, подавалися позивачем Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл.
Також згідно висновку експерта обласного бюро судово-медичної експертизи № 141 від 24.12.2020р., який складений за наслідками проведеної експертизи, призначеної на підставі постанови старшого слідчого СВ Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській обл. від 22.07.2020р., смерть ОСОБА_2 настала від відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеня із стисненням головного мозку, внутрішньо-мозковою гематомою правої скронево-тім`яної долі головного мозку, субдуральною гематомою лівої гемісфери головного мозку, внутрішньо-мозковою гематомою лівої тім`яної долі головного мозку, множинними забійними ранами в ділянці голови, яка в своєму клінічному перебігу ускладнись розвитком двобічної гнійної мікроабсцедуючої пневмонії, з гострою легенево-серцевою недостатністю (а.с.29-34).
Така травма, як уже встановлено судом, сталась внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_2 14.03.2020р.
З огляду на зазначене, смерть ОСОБА_2 є наслідком нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 14.03.2020р. та про який на момент складення Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, що затверджено начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. 31.03.2020р., не було відомо Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл., оскільки на той час потерпілий перебував у комі.
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання відповідачів на факт неоскарження ОСОБА_1 такого Акту є безпідставними, оскільки на момент його складення потерпілий перебував у комі.

Відповідно до п.58 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р., протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії).

З матеріалів справи слідує, що 24.12.2020р. довірена особа позивача ОСОБА_3 подав Управлінню Держпраці в Івано-Франківській обл. звернення від 24.12.2020р., в якому висловив, серед іншого, свою незгоду із висновком акту від 31.03.2020р. та просив внести зміни про те, що потерпілий ОСОБА_2 помер (а.с.47-50), до якого долучив копію розширеного висновку експерта обласного бюро судово-медичної експертизи № 141 від 24.12.2020р. про причини та обставини смерті потерпілого ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві 14.03.2021р.
Таким чином, твердження Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. про те, що після отримання акта від 27.03.2020р. за формою Н-1/П, ОСОБА_1 своєї незгоди з висновками спеціальної комісії стосовно причин та обставин нещасного випадку не висловлювала, є помилковими, оскільки вони висловлені у зверненні від 24.12.2020р.
Згідно абз.1, 3 п.54 вищезазначеного Порядку контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), аварій, підготовкою матеріалів розслідування, веденням їх обліку, вжиттям заходів до усунення причин їх настання здійснюють Держпраці та робочі органи Фонду відповідно до компетенції. Зазначені в цьому пункті органи та особи у разі виявлення порушень вимог цього Порядку та/або у зв`язку з надходженням від потерпілого (члена його сім`ї чи уповноваженої ними особи) обґрунтованого звернення разом з підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) вживають відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що з урахуванням висловленої незгоди позивача та змісту п.54 наведеного Порядку свідчить про те, що уповноважені органи повинні вживати відповідно до своєї компетенції заходи для проведення повторного розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1.
У розглядуваному випадку Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. у відзиві та в апеляційній скарзі зазначає, що правовою підставою для внесення змін до затвердженого Акту є проведення повторного розслідування нещасного випадку, однак жодних дій і заходів для цього ним не було вчинено.
З огляду на фактичні обставини справи така бездіяльність, допущена зі сторони Управління Держпраці в Івано-Франківській обл., яка полягає у невжитті заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку, носить характер протиправної.

Приписами абз.3 п.57 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затв. постановою КМ України № 337 від 17.04.2019р., встановлено, що рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).
Під час судового розгляду встановлено, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл., отримавши заяву позивача про призначення їй страхових виплат, належним чином цю заяву не розглянув, відповідне рішення не прийняв. Натомість, останній скерував позивачу листа, в якому навів мотиви відмови у призначенні страхових виплат, які не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Із урахуванням зазначеного, належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде визнання протиправними дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській обл. щодо нерозгляду у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» її звернення про виплату страхових виплат та визнання протиправними бездіяльності відповідача щодо невжиття відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку.
Окрім того, задовольняючи позов у спосіб, визначений ОСОБА_1 – зобов`язання відповідачів привести у відповідність акт спеціального розслідування форми Н-1/П та призначити всі страхові виплати, передбачені законодавством, у зв`язку із смертю на виробництві чоловіка позивача, а саме: одноразову допомогу на сім`ю, одноразову допомогу на члена сім`ї - утриманця та щомісячну страхову виплату, суд фактично допустить втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим.

Згідно усталеної судової практики питання рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, відмова у формі листа свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством. Оскільки процес надання позивачу відмови у призначенні пенсії без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, тому в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. в адміністративній справі № 300/662/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. В. Глушко  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 29.09.2021р.