Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 р. 	Справа № 520/17353/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/17353/2020
за позовом             Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України  
до             фізичної особи - підприємця ОСОБА_1                    
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду  з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути до бюджету України з фізичної особи-підприємця фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 602 489,79 гривень.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг в загальному розмірі 602 489,79 гривень, який добровільно сплачено не було, а отже вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 адміністративний позов задоволено. 
Стягнуто до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) суму податкового боргу в загальному розмірі 602 489,79 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України. Також судом першої інстанції не взято до уваги, що станом на день подання податковим органом позову, ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, про що 22.07.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців державним реєстратором внесено запис №24800060005080533 щодо припинення підприємницької діяльності відповідача. Також апелянт посилається на свою незгоду із сумою заборгованості в розмірі 217335,07 грн. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 та зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ФОП ОСОБА_1 має податковий борг в загальному розмірі 602 489,79 гривень, а саме:
- 11 880,06 гривень - на підставі податкової декларації від 09.06.2020 № 9301349328;
- 196 795,40 гривень - на підставі податкової декларації від 09.06.2020 № 9301349627;
- 87 240,35 гривень - на підставі податкової декларації від 16.07.2020 № 9312168407;
- 78 700,00 гривень - на підставі податкової декларації від 16.07.2020 № 9312168410;
- 190 205,74 гривень - на підставі податкової декларації від 17.07.2020 № 9335749569;
- 20 880,06 гривень - на підставі податкової декларації від 20.07.2020 № 9335753133;
- 480,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 09.06.2020 № 9301349328;
- 5 903,86 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 09.06.2020 № 9301349627;
- 2 617,21 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 16.07.2020 № 9312168407;        
- 2 361,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 16.07.2020 № 9312168410;
- 5 706,17 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 17.07.2020 № 9335749569;
- 600,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 20.07.2020 № 9335753133.
Також судом встановлено, що у зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання та з метою виконання вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України, на адресу відповідача було направлено податкову вимогу від 10.06.2020 року № 65320-57.
Зазначена податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу в сумі 602 489,79 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу  в загальному розмірі 602 489,79 грн.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації, а у випадках, передбачених п. 54.3 ст. 54 ПКУ, обов`язок визначення суми грошових зобов`язань платника податків покладено на контролюючий орган, який згідно зі ст. 58 Кодексу реалізує такі повноваження шляхом надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення.
Строки сплати сум податкового зобов`язання встановлені ст. 57 ПК України та складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку для подання податкової декларації, визначеного п. 49.18 ст. 48 ПК України, або протягом такого ж строку за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - за днем узгодження.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Кодексу платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Не сплачені платником податків, у встановлений строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України ).
За приписами пп. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.
Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на органи податкової служби. Крім того, п. 19-1.1 ст. 19-1 ПКУ на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України на контролюючі органи покладено також обов`язок здійснювати за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст. 95 ПКУ встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних про стягнення з з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 несплаченої суми податкового боргу в загальному розмірі 602 489,79 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, з огляду на наступне. 
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.
Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.
Отже, Головне управління ДПС у Харківській області позов було подано без порушення строку звернення до суду.
Також колегія суддів вважає необґрунтованими  посилання апелянта,  що станом на день подання податковим органом позову, ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, та посилання апелянта на свою незгоду із сумами заборгованості, враховуючи наступне.
Так,  ФОП ОСОБА_1 має податковий борг в загальному розмірі 602 489,79 гривень, а саме:
- 11 880,06 гривень - на підставі податкової декларації від 09.06.2020 № 9301349328;
- 196 795,40 гривень - на підставі податкової декларації від 09.06.2020 № 9301349627;
- 87 240,35 гривень - на підставі податкової декларації від 16.07.2020 № 9312168407;
- 78 700,00 гривень - на підставі податкової декларації від 16.07.2020 № 9312168410;
- 190 205,74 гривень - на підставі податкової декларації від 17.07.2020 № 9335749569;
- 20 880,06 гривень - на підставі податкової декларації від 20.07.2020 № 9335753133;
- 480,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 09.06.2020 № 9301349328;
- 5 903,86 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 09.06.2020 № 9301349627;
- 2 617,21 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 16.07.2020 № 9312168407;        
- 2 361,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 16.07.2020 № 9312168410;
- 5 706,17 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 17.07.2020 № 9335749569;
- 600,00 гривень - сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки у податковій декларації від 20.07.2020 № 9335753133.
Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 року по справі №520/17353/2020 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.      
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 по справі № 520/17353/2020  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов