Справа № 164/201/21 	Головуючий у 1 інстанції: Токарська І. С. 	
Провадження № 22-ц/802/890/21  Категорія: 46 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,    

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою від їх імені представником ОСОБА_3 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року,   

                                        В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС», у якому просять стягнути з відповідача на їх користь невиплачене страхове відшкодування, пов`язане зі смертю їх сина унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12019030000000469 від 13 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені позивачів, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, дійшов висновку, що розгляд цієї цивільної справи є об`єктивно неможливий до набрання законної сили судовим рішення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12019030000000469 від 13.05.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, визначаючи наявність передбаченних п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі, суд повинен перевірити, чи в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі є невиплата страхового відшкодування у передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами надано суду наступні докази: копію заяви про виплату страхового відшкодування  від 16.12.2019; копії свідоцтв та документів для підтвердження родинних стосунків із померлим; копію поліса; копії листів відповідача від 03.01.2020 та від 18.11.2020; розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат (а.с.8-32).
Підставою для зупинення провадження у цій справі суд першої інстанції зазначив строк – до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12019030000000469 від 13 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.
Разом із тим, судом першої інстанції у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зазначено конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у цій справі. Також не проаналізовано предмету спору у цій справі і не вказано обґрунтувань, які б давали підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї цивільної справи наявність чи відсутність обставин, якими ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мотивують свої позовні вимоги.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивачів на розумні строки розгляду справи.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі із наведеної конкретної підстави, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                         П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану від їх імені представником ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий – суддя  

Судді