П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1575/20	
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
за участі секретаря – Вознюк Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Комунального підприємства «Міський водоканал» про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та    м. Севастополі звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути до державного бюджету з рахунків Комунального підприємства «Міський водоканал» у банках, що його обслуговують та за рахунок готівки податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 7  259 123,29  грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказаний податковий борг виник,  починаючи з 26.03.2019 року у зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача кошти у сумі 5 609  090,15  грн. 
При вирішенні даного спору суд першої інстанції встановив, що визначений податковий борг становить 7  259 123,29 грн., з яких: 5  609 090,00 грн. -  сума основного  платежу (боргу); 1  233 668,92 грн. - сума штрафних санкцій; 416 364,37 грн. -  сума пені.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок бездіяльності Міністерства фінансів України КП «Міський водоканал» в межах спірних правовідносин недоотримало гарантовані державою кошти з різниці в тарифах, внаслідок чого не мало змоги сплатити узгоджені податкові зобов`язання. Оскільки сума основного боргу фактично визнається відповідачем, проте відсутня його вина щодо сплати такого зобов`язання, визначені суми пені та штрафних санкцій стягненню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
В апеляційний скарзі ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення у частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог та постановити нове про їх задоволення у повному обсязі.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що суми штрафних санкцій та пені входять до складу податкового боргу та є узгодженими сумами. За відсутності факту скасування ППР, за якими такий борг виник, суд першої інстанції не мав жодних підстав для зменшення належної до стягнення суми.
КП «Міський водоканал» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
21.07.2021 року від КП «Міський водоканал» надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі, оскільки 02.07.2021 року Господарським судом Херсонської області відкрито провадження у справі №923/823/21 про банкрутство КП «Міський водоканал» за заявою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку про його обґрунтованість і наявність підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на таке.
21.04.2019 року набрав чинність Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України 18.10.2018 року, який визначив підсудність господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, всіх інших справ, стороною в яких є боржник.
Так, відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
У разі, якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.
Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру, які полягають у стягненні з КП «Міський водоканал» податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 7  259 123,29  грн., при цьому, стосовно КП «Міський водоканал», як боржника, відкрито провадження у справі про банкрутство.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 02.07.2021 у справі №923/823/21 (https://www.reestr.court.gov.ua/Review/98105014) відкрито провадження про банкрутство Комунального підприємства «Міський водоканал» (74900, Херсонська обл., місто Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, будинок 6, код ЄДРПОУ 32218122), введено мараторій на задоволення вимог кредиторів КП «Міський водоканал», введено процедуру розпорядження майном КП «Міський водоканал», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Карабань Катерину Борисівну.
За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача штрафу належить розглядати у порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача.
При цьому, суд зазначає, що КАС України не встановив порядку передачі адміністративних справ господарському суду у зв`язку з набранням чинності 21.04.2019 року Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.
Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10. 1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності пізніше Кодексу адміністративного судочинства та по новому визначив підсудність справ, в яких стороною є боржник у справі про банкрутство.
Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство за для судового контролю у даному провадженні за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Враховуючи, що Господарським судом Херсонської області розглядається справа №923/823/21 про банкрутство Комунального підприємства «Міський водоканал» (код ЄДРПОУ 32218122) , то саме в рамках господарської справи заявлені майнові вимоги про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 7  259 123,29 грн. мають бути вирішені, тому колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній адміністративній справі.
Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.09.2020 року у справі №826/16976/16.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст.    238,   243,    319,   321,    325,    328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року – скасувати, провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Комунального підприємства «Міський водоканал» про стягнення податкового боргу - закрити.
Суд роз`яснює позивачеві, що розгляд даних позовних вимог підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Роз`яснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.