УХВАЛА

02 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  924/1074/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О. Р., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Гладун Тетяни Василівни
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.01.2021
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Гладун Тетяни Василівни (далі - ФОП Гладун   Т.   В.) 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"
про  визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
1.          07.06.2021 ФОП Гладун Т. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.01.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд. 
2.          Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
3.          Частиною 2 ст. 292 ГПК передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст. 290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.
4.          Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 цього Кодексу підстави (підстав).
5.          Відповідно до ч. 2 ст. 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 310 цього Кодексу.
6.          У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз. 2 п. 5 ч. 2 ст. 290 цього Кодексу).
7.          У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
8.          У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз. 3 п. 5 ч. 2 ст. 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
9.          Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
10.          Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
11.          При цьому, необхідно враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.
12.          Отже системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) ч. 2 ст. 287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
13.          Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст. 287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
14.          При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених п. п. 1- 3 ч. 2 ст. 287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
15.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, п. 40 постанови від 16.05.2018 № 910/24257/16).
16.          Скаржник посилається на підставу, передбачену п.   3 ч.   2 ст.   287 ГПК та зазначає, що оскаржувані рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню. Зазначає, що висновки Верховного Суду щодо застосування норм у подібних правовідносинах відсутні. Також, скаржник посилається на підстави, передбачені п.   п.   1, 3, 4 ч.   3 ст.   310 ГПК.
17.          При цьому, посилаючись на підставу, передбачену п.   3   ч.   2 ст.   287 ГПК скаржник не зазначає, зокрема, норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним. 
18.          Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
19.          Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".
20.          Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1   січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
21.          Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
22.          За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону "Про судовий збір").
23.          Враховуючи вимоги касаційної скарги, скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 8 408 грн, розрахований наступним чином: 2   102 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020) х 2 вимоги немайнового характеру х 200 %.
24.          Проте, скаржник за квитанцією про сплату від 07.06.2021 №   МР_АВ130590МОР_19620362 сплатив лише 4 204 грн, тобто на 4 204 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у цьому випадку.
25.          Таким чином, скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, тобто касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.   2 ч. 4 ст. 290 ГПК.
26.          Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.
27.          Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст.   ст. 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, ст.   4 Закону "Про судовий збір", Верховний суд
У Х В А Л И В:
1.          Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гладун Тетяни Василівни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.01.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 у справі №   924/1074/20 залишити без руху.
2.          Надати Фізичній особі-підприємцю Гладун Тетяні Василівні строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3.          Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Гладун Тетяні Василівні, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          О.   Кібенко