УХВАЛА

22 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/15345/19
адміністративне провадження № К/9901/31561/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №640/15345/19
за позовом Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс-2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна», Приватного акціонерного товариства «ЮБК-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІММЕ», Приватного підприємства «Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Дівелопмент», Приватного акціонерного товариства «Аеробуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайріс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайн ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватленд», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетик», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий вектор» - про визнання протиправними дій та скасування рішень, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Амельохіна В.В., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, ухвалену в складі: головуючого судді Кобаля М.І., суддів Беспалова О.О., Лічевецького І.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи 
1.          Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» (далі - позивач, ДКР «ВЕБ.РФ») звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) із вимогами: визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. у частині винесення постанови про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 (зведене виконавче провадження (далі - ЗВП) №59036926); визнати неправомірною, протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 (ЗВП №59036926).
2.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку, визначеному статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3.          19 вересня 2019 року в судовому засіданні судом залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс-2000», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна», Приватне акціонерне товариство «ЮБК-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива - Тур», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІММЕ», Приватне підприємство «Планета», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крим Девелопмент», Приватне акціонерне товариство «Аеробуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дайріс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділайн ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватленд», Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетик», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий вектор».
4.          Приватне підприємство «Едельвейс-2000» (далі - ПП «Едельвейс-2000») подало апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року, у зв`язку з порушенням правил підсудності.
5.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПП «Едельвейс-2000» залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі - без змін.
6.          Рішення суду апеляційної інстанції аргументоване тим, що статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
7.          Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
8.          ДКР «ВЕБ.РФ» в цій справі оскаржує дії державного виконавця, учинені у межах виконавчого провадження, в якому вона не є стороною.
9.          Ураховуючи те, що заявник не є стороною вказаного виконавчого провадження, яке безпосередньо пов`язане із предметом оскарження, суд апеляційної інстанцій вказав, що останній не наділений процесуальним правом щодо оскарження дій державного виконавця в порядку цивільного судочинства.
10.          Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
11.          Частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
12.          Указані обставини, на думку суду апеляційної інстанції, свідчать про те, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 287 КАС України та частини другою статті 74 Закону №1404-VIII.
13.          Також суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Тому суд апеляційної інстанції уважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
14.          14 листопада 2019 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПП «Едельвейс-2000» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019  року.
15.          У касаційній скарзі ПП «Едельвейс-2000» посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить їх скасувати та закрити провадження в справі.
16.          Скаржник зазначає, що згідно з частиною першою статті 59 Закону №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про знаття з нього арешту.
17.          Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
18.          Отже, на думку скаржника, чинним законодавством передбачено вирішення позову про зняття арешту з майна, на яке було накладено арешт в рамках виконавчого провадження, судом за місцезнаходженням цього майна у порядку цивільного судочинства.
19.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Радишевської О.Р. (судді-доповідача), Уханенка С.А., Шевцової Н.В.
20.          Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
21.          Заперечень на касаційну скаргу не надійшло.
ІІІ. Позиція Верховного Суду
22.          Перевіривши матеріали справи, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження, виходячи з такого.
23.          З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/15345/19.
24.          ПП «Едельвейс-2000» звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року, у якій зазначило, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням правил підсудності, оскільки спір у справі не є публічно-правовим.
25.          Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПП «Едельвейс-2000» залишив без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва 11 вересня 2019 року залишив без змін. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір в справі №640/15345/19 є публічно-правовим і підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції.
26.          14 листопада 2019 року ПП «Едельвейс-2000» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року.
27.          Наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та зводяться до того, що спір у цій справі не є публічно-правовим.
28.          Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
29.          Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
30.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень КАС України внесені зміни.
31.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
32.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
33.          Відповідно до частин першої та другої статті 328 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
34.          У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України, після їх перегляду в апеляційному порядку.
35.          Такими ухвалами в силу пунктів 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України є ухвали щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
36.          З аналізу статей 294 та 328 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) убачається, що процесуальним законодавством передбачено можливість касаційного оскарження лише ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності після її перегляду в апеляційному порядку.
37.          Частиною першою статті 5 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
38.          Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
39.          Відповідно до принципу спеціалізації Законом визначено види і повноваження місцевих судів: загальні суди, які розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках і порядку, визначених процесуальним законом; господарські суди, які розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції; адміністративні суди, які розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).
40.          Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом (стаття 22 Закону №1402-VIII).
41.          Отже, судова юрисдикція - це компетенція судів здійснювати правосуддя в формі визначеного законом виду судочинства і щодо визначеного кола правовідносин.
42.          Статтею 19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тобто визначено предметне коло справ, які розглядаються адміністративними судами.
43.          Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
44.          На відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, підсудність відповідно до КАС України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.
45.          Під підсудністю можливо також розуміти коло адміністративних справ, вирішення яких віднесено до компетенції певного адміністративного суду.
46.          Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно з законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях.
47.          З огляду на наведене Суд зауважує, що помилковим є ототожнення понять «підсудність» з «юрисдикція» (підвідомчість). Так, юрисдикція (підвідомчість) адміністративних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду адміністративних справ і коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку адміністративного судочинства, тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам одного виду юрисдикції - у цьому випадку адміністративної.
48.          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі №280/123/19, від 30 січня 2020 року в справі №640/11758/19 та від 24 грудня 2019 року в справі №120/2280/19-а.
49.          Отож положення КАС України не передбачають можливості касаційного оскарження ухвали про відкриття провадження у справі після її перегляду в апеляційному порядку з підстав порушення юрисдикції (підвідомчості) спору.
50.          ПП «Едельвейс-2000» оскаржило у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі після її перегляду судом апеляційної інстанції з підстав недотримання правил предметної юрисдикції, а тому така, в силу приписів статті 328 КАС України, не підлягає касаційному оскарженню.
51.          Наведене не дає законних підстав оцінювати рішення судів попередніх інстанцій на відповідність їх вимогам норм матеріального права або, чи були вони постановлені з порушенням норм процесуального права.
52.          Таким чином, ураховуючи приписи статті 328 КАС України, відсутні підстави для касаційного перегляду ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року, яка залишена без змін поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в справі №640/15345/19.
53.          Оскільки оскаржувані у цій справі судові рішення не можуть бути предметом касаційного оскарження згідно з главою 2 розділу ІІІ КАС України, то відповідно до частини другої статті 339 цього Кодексу, касаційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите.
54.          Аналогічна правова позиція стосовно можливості закриття касаційного провадження у справі, відкритого на судові рішення, які оскарженню не підлягають, висловлена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справ №826/16873/17, від 22 січня 2020 року в справі №826/11378/18, від 05 лютого 2020 року в справі №826/4866/18 та від 26 лютого 2020 року в справі №824/609/18-а.
55.          Керуючись статтями 243, 294, 328, 339, 345, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
56.          Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року та Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в справі №640/15345/19.
57.          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    С.А. Уханенко
                                                                                                    Н.В. Шевцова