Провадження № 33/4820/488/21 
Справа № 686/9061/21 Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О. О. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кулеша Л.М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О.,захисника Сідляр О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Сідляр О.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2021 року,
                                       в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  17 000 грн. (сімнадцять тисяч  гривень)  з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. 

За постановою суду,  ОСОБА_1 01 квітня 2021 року о 23 год. 12 хв. по вул. Прибузькій, 6, в м. Хмельницькому, керував автомобілем "Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Сідляр О.М., в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що матеріали справи не містять будь-якого підтвердження про те, що ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, оскаржувану постанову отримано 05.07.2021 року, про що свідчить відмітка в матеріалах справи. Твердження суду про те, що вина правопорушника підтверджується результатом тесту приладу Драгер є недопустимими, оскільки ОСОБА_1 не погоджувався з результатом проведеного тесту та наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, лише попросив зачекати 20 хв. для того, щоб зателефонувати комусь, щоб забрали транспортний засіб, проте йому було відмовлено. Крім того, при винесенні постанови, судом не взято до уваги і той факт, що проведення тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснювалося за допомогою приладу Драгер, калібрування якого, останній раз, проводився 29.09.2020 року, тобто відсутні підстави оцінювати показання вказаного приладу в якості допустимого доказу. Окрім того, в постанові суду першої інстанції допущено описку в даті її винесення, оскільки вказано 07 травня 2021 року, проте фактично постанова винесена 07 червня 2021 року, тому необхідно вирішити питання щодо виправлення описки в даті постанови. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника Сідляр О.М., на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено. 
Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови захисником отримано лише 05.07.2021 року, що підтверджується відміткою на звороті титульної обкладинки справи, а тому захисник не змогла своєчасно підготувати і подати апеляційну скаргу з поважних та незалежних від неї причин.
За таких обставин, приходжу до висновку, що цей строк апелянту слід поновити.
Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння. 
Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 316742 від 01.04.2021 року, з якого слідує, що 01 квітня 2021 року о 23 год. 12 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Прибузькій, 6, водій ОСОБА_1  керував автомобілем "Audi A6", номерний знак  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан його сп`яніння, під час керування транспортним засобом, зафіксовано у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» 6810. Такими діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП. (а.с. 1).
За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, за допомогою приладу Drager-Alcotest 6810 ARBL - 0934, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний – 2,08 % проміле. (а.с. 2).
Із дослідженого місцевим та апеляційним судом результату тесту приладу «Драгер Алкотест 6810  ARBL 0934» № 1973 від 01.04.2021 року слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 2,08 % проміле алкоголю (а.с. 3).
З дослідженого апеляційним судом відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з отриманим повідомленням на лінію 102, що даний автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху та створив перешкоду іншому транспортному засобу. В ході розмови поліцейський вказує, що від ОСОБА_1 чути запах алкоголю, у встановленому законом порядку пропонує йому пройти огляд на визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за допомогою приладу Драгер, на що він погоджується, від проходження огляду в медичній установі відмовляється. Поліцейський розпечатує герметично запакований муштук. ОСОБА_1 проходить тест на місці зупинки, результат позитивний – 2,08 % проміле, з яким ОСОБА_1 погоджується, поставивши власноручний підпис, будь-яких заперечень не висловлює, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині. Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення,  має безсторонній характер,  що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 наполягав пройти огляд на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я є голослівними та спростовується безперервним відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, долучених до матеріалів справи. 
Безпідставними є і доводи апелянта про те, що «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого було проведено його огляд на стан сп`ягніння, на місці зупинки, своєчасно не пройшов калібрування, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлені наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, вказаний міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційною інстанцією.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.
Постанова судді місцевого суду про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.
Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на допущену місцевим судом описку, а саме в місяці винесення постанови – 07 травня 2021 року, оскільки з журналу судового засідання вбачається, що розгляд справи відбувся 07 червня 2021 року, що підтвердила сторона захисту в апеляційній інстанції, а тому рекомендує місцевому суду виправити допущену описку в даті постановлення судового рішення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и л а:
Поновити захиснику Сідляр О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2021 року.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Кулеша Л.М.