ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4503/21 Справа № 216/1806/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Кислиця І.В.
сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року, ухваленого суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 листопада 2020 року, -   
В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (надалі – ПАТ «ТАС») про захист прав споживачів, стягнення невиплаченого страхового відшкодування, та моральної шкоди.
В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 15.12.2019 року невідомою особою було викрадено автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який позивач залишив на відкритій площадці, біля будинку АДРЕСА_1 . 
Позивач негайно зателефонував до поліції та повідомив ПрАТ «СК «ТАС» про настання страхового випадку. 
Позивач виконав вимоги п. 11.3, 11.4 загальних умов страхування до договору «Єврокаско 5 зірок». 15.12.2019 у філії відповідача позивач, надав документи, передбачені п. 12 договору страхування, необхідних для виплати і отримав копію заяви про страховий випадок. Пізніше позивач надав талон-повідомлення з правоохоронного органу єдиного обліку №26688 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, тобто належним чином виконав всі обов`язки, що передбачені договором страхування. Відповідач був зобов`язаний розглянути заяву та ухвалити рішення про виплату або відмовити у виплаті страхового відшкодування впродовж 10 робочих днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів. Станом на день звернення з позовними вимогами, відповідачем не прийнято рішення. У зв`язку з ухилянням відповідача від добровільного відшкодування завданих збитків та відсутності будь-якої інформації щодо розгляду заяви про страхове відшкодування позивач зазнав моральних страждань. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальний збиток в сумі 1295000,00 грн, моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. 
В мотивування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд не звернув уваги, що позивачем на виконання умов договору страхування, а саме п.п. 11.3, 11.4 було надано всі необхідні документи передбачені п. 12 договору страхування, для здійснення виплат. Відповідачем не виконано п. 13.10.2.1. яким передбачено, що перша авансова частина страхових виплат в розмірі 30%, повинна була бути сплачена вигодонабувачу протягом десяти днів з дня реєстрації кримінального правопорушення.
Судом не надано належної оцінки тому факту, що відповідач був зобов`язаний розглянути заяву про виплату страхового відшкодування протягом 10 робочих днів, за наслідками якого повинен був ухвалити рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Доказів надсилання даної відмови на адресу позивача, відповідачем не надано. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «СК«ТАС» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді – доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, поданих відзивів н апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 15.01.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (ЄВРОКАСКО 5 зірок) №111.03.08 від 15.01.2019 року, строком дії з 16.01.2019 року по 15.01.2020 року, предметом страхування за договором є майнові інтереси позивача по володінню та користуванню автомобілем «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 (а.с. 16-20). Розмір страхового відшкодування сторонами встановлений 1 295 000 грн.
15.12.2019 року невстановленими особами викрадено автомобіль позивача «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , залишеного позивачем в нічний час доби, біля під`їзду будинку №55 житлового масиву Всебратське -2. 
15.12.2019 року позивач звернувся з заявою про викрадення транспортного засобу до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, яке зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» за № 26688 (а.с. 7) 
15.12.2019 року позивач звернувся до ПрАТ«СК «ТАС» з заявою про настання події, зазначивши суму страхового відшкодування 1295000,00 грн (а.с. 9-11).
Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №1804 складеного 17.12.2019 року ринкова вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 807715,70 грн. (а.с. 48-53).
Листом від 02 січня 2020 року позивач звернувся до ПрАТ«СК «ТАС» з проханням повідомити чому протягом 10 робочих днів з моменту настання страхового випадку йому не виплачено перчу частину страхового відшкодування (а.с. 8)
15 січня 2020 року позивач звернувся до ПрАТ«СК «ТАС» з проханням розглянути його заяву про виплату страхового відшкодування, згідно договору страхування, оскільки в прийнятті подібної заяви подануої ним 14 січня 2020 року до філії ПрАТ «СК «ТАС» відмовлено, у зв`язку з тим, що сума відшкодування не встановлена (а.с. 13).
17 грудня 2019 року слідчим СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання потерпілим ОСОБА_1 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 12019040230002193 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 289 Кримінального кодексу України (незаконне заволодіння транспортним засобом)(а.с. 35,38)
Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №1804 від 17.12.2019 (а.с. 48-53) ринкова вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 807715,70 грн. Правомірність вказаного звіту позивачем не оскаржено.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №179/20 від 01.09.2020 року, середня ринкова вартість автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , на момент 31.08.2020 року складає 1052601,73 грн. (а.с. 155-165)
Відповідно до п. 10.1.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.01.2019 року у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, виконувати обов`язки, передбачені розділом 11 цього Договору.
Страховий випадок за цим Договором –настання збитків, що спричинені пошкодженням або знищенням або втратою ЗТЗ та/або ЗДО внаслідок настання страхового ризику із переліку застрахованих відповідно до обраного пакету страхування.
Згідно з п. 13.7 Договору страхування страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, про що складає страховий акт, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, передбачених розділом 12 цього Договору.
Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано страховику документи передбачені п. 12.1 договору страхування, що є перешкодою для здійснення виплати страхового відшкодування.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.
Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.
Положення статей 11, 525, 526, 629 ЦК України дають підстави для висновку, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.
З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. 
Відповідно до пункту 8.23 страховий випадок за цим Договором –настання збитків, що спричинені пошкодженням або знищенням або втратою ЗТЗ та/або ЗДО внаслідок настання страхового ризику із переліку застрахованих відповідно до обраного пакету страхування.
Відповідно до п.8.28.3 та п. 13.2.3 Договору страхування встановлено, що збитки в залежності від їх розміру та обставин настання класифікуються, зокрема на: «Втрата ЗТЗ» - якщо збитки виникли в результаті настання страхового ризику «Незаконне заволодіння». Розмір матеріального збитку (РМЗ) визначається при «Втраті ЗТЗ» як дійсна вартість ЗТЗ на дату настання страхового випадку (ДВсв), визначена згідно з актом товарознавчого дослідження.
Згідно до п. 10.1.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.01.2019 року зазначено, що страхувальник зобов`язаний у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, виконувати обов`язки, передбачені розділом 11 цього Договору.
Відповідно до пункту 11.2 при настанні події, що має ознаки страхового випадку страхувальник безпосередньо з місця події або з місця виявлення пошкоджень ЗТЗ повідомити в Контакт-центр Страховика (В будь-якому разі не пізніше 24 годин з моменту настання випадку, що має ознаки страхового, або не пізніше 24 годин з моменту виявлення пошкоджень ЗТЗ) та дотримуватись інструкцій страховика.
Негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи при «НЗ» - поліцію (або аналогічний орган інших держав) п. 11.3.2. 
Відповідно до пункту 11.4 протягом трьох робочих днів з дати настання випадку, що має ознаки страхового, надати Страховику письмову заяву про настання події за формою встановленою страховиком .
Підпунктом 12.8.5 договору страхування від 15.01.2019 року окрім загального переліку документів, які страхувальник зобов`язаний подати страховику при настанні події, заявленій як страховий випадок (пункти 12.1.-12.7.), також визначений перелік документів при настанні ризику «незаконне заволодіння», а саме: копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення (в строк до 60 календарних днів з дати реєстрації такої заяви); копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після закінчення 60 календарних днів з дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене правопорушення;  довідку про те, що застрахований транспортний засіб поставлений на облік в базах СНД, Інтерпол, «Угон»; оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від застрахованого транспортного засобу та повний комплект пультів керування системами проти викрадення або ключів від них (якщо такі системи були встановлені), при цьому зазначені документи та/або предмети не надаються, якщо: а) вони залучені правоохоронними органами до матеріалів кримінального провадження - з обов`язковим документальним підтвердженням компетентним органом факту вилучення їх у страхувальника та залучення до справи, б) вони викрадені шляхом розбою/грабежу разом із застрахованим транспортним засобом - з обов`язковим документальним підтвердженням компетентним органом такого факту; договір про передачу права власності на автомобіль (абандон).  
Як вбачається з матеріалів справи 15.12.2019 року невстановленими особами викрадено автомобіль позивача «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , залишеного позивачем в нічний час доби, біля під`їзду будинку АДРЕСА_1 . 
15.12.2019 року позивач звернувся з заявою про викрадення транспортного засобу до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, яке зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» за № 26688 (а.с. 7) 
15 грудня 2019 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про настання страхового випадку та 16.12.2019 року позивачем особисто була заповнена та підписана заява про настання події за формою встановленою страховиком, а також відповідно до Акту прийому передачі передано свідоцтво про реєстрацію ТЗ, ключі(а.с.12-15). Пізніше, ОСОБА_1 надав талон-повідомлення Єдиного обліку №26688 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 7).
Згідно до матеріалів справи вбачається, що розмір страхового відшкодування сторонами встановлений 1 295 000 грн.
Відповідно до умов пункту 13.10.2. договору страхування при втраті застрахованого транспортного засобу страховик проводить виплату відшкодування у наступному порядку. Першу (авансову) частину у розмірі 30 процентів страхового відшкодування після реєстрації кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань протягом 15 робочих днів з дати складання страхового акту, остаточний розрахунок у розмірі 70 процентів страхового відшкодування після надання страхувальником копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після закінчення 60 календарних днів з дати реєстрації заяви про вчинене правопорушення, та надання страхувальником всіх інших, необхідних для виплати страхового відшкодування документів - протягом 15 робочих днів з дати складання страхового акту.
Такими чином ОСОБА_1 надано пакет документів, необхідних для виплати 30 процентів страхового відшкодування, відповідно до договору страхування .
Пунктом 13.7 договору страхування від 15.01.2019 року визначено, що страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, про що складає страховий акт, протягом 10 робочих днів з дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, передбачених розділом 12 цього договору. 
Страховик має право відстрочити строк виплати страхового відшкодування тільки у випадку, виявлення невідповідності обставин страхового випадку з обставинами, вказаними страхувальником у заяві про страховий випадок, але в будь-якому разі, не більше ніж на 60 календарних днів з дати надання страхувальником страховику всіх документів, передбачених розділом 12 цього договору. При виявлені таких обставин страховик письмово повідомляє про це страхувальника протягом трьох робочих днів з дати виявлення таких невідповідностей пункт 13.13.Договору .
Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до п. 14.8. договору страхування є ненадання страховику у випадку настання страхового ризику «Незаконне володіння» на тимчасове зберігання оригіналу свідоцтва про реєстрації ЗТЗ, повного комплекту оригінальних ключів від ЗТЗ та повного комплекту пультів керування засобами проти викрадення або ключів від них (якщо такі системи були встановлені) крім випадків, передбачених в Розділі 12 цього договору.
Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 991 ЦК України визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямованих на настання страхового випадку; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інших випадків, передбачених законом.
Таким чином, при настанні страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є таким випадком.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», де роз`яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.
Разом з тим відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі у зв`язку з ненаданням позивачем документів передбачених розділом 12 договору добровільного страхування а саме: письмової заяви про настання події та на виплату страхового відшкодування за формою встановленою страховиком; довідки про те, що ЗТЗ поставлений на облік в базах СНД, Інтерпол «Угон»; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, отриманого після закінчення 60 календарних днів з дати реєстрації заяви (повідомлення) про вчинене правопорушення; договір про передачу права власності на автомобіль (абандон) (а.с. 59)
Однак жодна із вищезазначених обставин, що вказані відповідачем як підстава для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування не перешкодила страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, відповідачем не представлено суду доказів прийняття рішення про відстрочення прийняття рішення про здійснення або про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування в строки передбачені договором страхування. Повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 59) не містить ні реєстраційного номера вихідної кореспонденції, ні доказів направлення її позивачу Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував вимогу про оформлення договору про передачу права власності на автомобіль (абандон). Проект договору про передачу права власності на автомобіль (абандон) доданий до повідомлення ПрАТ «СК «ТАС» про відмову у виплаті страхового відшкодування не містить ні дати укладання, ні печатки страховика, що свідчить про порушення відповідачем умови договору страхування.
Як вбачається з матеріалів справи позивач 15 грудня 2019 року повідомив ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про настання страхового випадку та 16.12.2019 року позивачем особисто була заповнена та підписана заява про настання події за формою встановленою страховиком, а також відповідно до Акту прийому передачі передано свідоцтво про реєстрацію ТЗ, ключі(а.с.12-15). Пізніше, ОСОБА_1 надав талон-повідомлення Єдиного обліку №26688 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 7)., що свідчить про настання страхового випадку, та визнання страховиком даної події страховим випадком.
З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не лише вчасно не виплатив страхове відшкодування, а й необґрунтовано відмовив у його виплаті, чим порушив умови договору та право позивача на отримання страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що таке право позивача підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.
Відповідно до п. 13.2.3. договору добровільного страхування наземного транспорту зазначено, що при «Втраті ЗТЗ» розмір матеріального збитку визначається як дійсна вартість ЗТЗ на дату настання страхового випадку визначена згідно з Актом товарознавчого дослідження.
Згідно звіту про оцінку транспортного засобу №1804 від 17.12.2019 (а.с. 48-53) ринкова вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 807 715,70 грн. Правомірність вказаного звіту позивачем не оскаржено.
Наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 179/20 по визначенню ринкової вартості складений 01 вересня 2020 року, не можна взяти до уваги, оскільки його складено не у відповідності до п.13.2.3. договору добровільного страхування
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 807 715, 70 грн. у зв`язку з чим рішення суду на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог .
Крім того, звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_1 посилаючись на протиправні дії відповідача, ухиляння від добровільного і повного відшкодування завданих збитків відсутності будь-якої інформації стосовно ходу розгляду заяви про страхове відшкодування, вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, розмір якої становить 5 000 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів).
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.
Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Пункт 5 частини першої статті 4 Закону про захист прав споживачів передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року (справа № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714 цс 19).
Як вбачається з матеріалів справи підставою для відшкодування моральної шкоди стало ухиляння від добровільного і повного відшкодування завданих збитків, відсутності будь-якої інформації стосовно  ходу розгляду заяви  про страхове відшкодування. 
Відповідно до пояснень наданих на ім`я голови правління ОСОБА_3 . 15.01.2019 року ОСОБА_1 було запропоновано написати заяву на виплату страхового відшкодування в сумі 807 715, 70 грн.(встановлена ринкова вартість на дату ДТП згідно експертизи), з сумою страхувальник не погодився вимагав здійснити виплати відповідно до умов договору добровільного страхування в сумі 1 295 000 грн., заяву на виплати не підписував, реквізитів не надав. Відмов у прийнятті заяви на виплату не було. (а.с. 47).
Таким чином, оскільки між сторонами виник судовий спір щодо суми страхового відшкодування, даний судовий спір вирішено на користь позивача частково, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки, як зазначив ЄС зокрема у справі «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року та «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, як на самостійну підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування (п. 14.3 договору), на ненадання ОСОБА_1 інформації щодо придбання транспортного засобу Тоуота, д/н НОМЕР_1 в непридатному для експлуатації стані, після пожежі, який в подальшому було переобладнано без погодження та реєстрації в порядку встановленому чинним законодавсвтом України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки дані доводи не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Крім того, відповідач з зустрічними позовними вимогами про розірвання договору добровільного страхування до суду не звертався.
Також, на момент укладення договору добровільного страхування наземного транспорту було складено акт огляду транспортного засобу, відповідно до якого представник страховика ОСОБА_4 підписав даний акт, зауважень щодо неналежного стану транспортного засобу не заявляв(а.с. 22).
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положення, закріпленого в ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати сплачені позивачем на правничу допомогу в сумі 750 грн. та на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 8077, 15 грн. та апеляційної скарги в розмірі 12 115 грн. , що в сумі становить 20 192 , 88 копійок . 
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про захист прав споживачів, стягнення невиплаченого страхового відшкодування, та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування в розмірі 807 715 (вісімсот сім тисяч сімсот п`ятнадцять гривень) 70 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати сплачені позивачем на правничу допомогу в сумі 750 (сімсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 20 192 (двадцять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 88 копійок . 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 05 липня 2021 року. 

Головуючий:

Судді: