ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року 
м. Київ
справа №640/6595/20
касаційні провадження №К/9901/27401/20, №К/9901/32637/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» та Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2020 (головуючий суддя:     Вєкуа Н.Г.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 (головуючий суддя: Губська Л.В., судді: Епель О.В., Карпушова О.В.) у справі №640/6595/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» про визнання протиправним та скасування наказу,  
В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст України або відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» (далі - ТОВ «Офісбуд», в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Мін`юсту України від 03.03.2020 №743/5 «Про скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020, позов задоволено.
Водночас, 30.09.2021 головуючим суддею суду апеляційної інстанції, відповідно частини 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) було викладено окрему думку, в якій зазначено, що суддя Губська Л.В. вважає даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства скільки останній підвідомчій господарському суду.
Не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2020 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020, ТОВ «Офісбуд» та Мін`юст України подали касаційні скарги, у яких просять суд скасувати оскаржувані судові рішення, а провадження у справі закрити. 
Ухвалами Верховного Суду від 05.11.2020 та від 11.01.2021 відповідно відкриті касаційні провадження у справі.
Ухвалами Верховного Суду від 07.07.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 13.01.2020 ОСОБА_2 був єдиним учасником ТОВ «Офісбуд»    (ідентифікаційний код юридичної особи 33594090). Номінальна вартість ОСОБА_2 у статутному капіталі вказаного товариства складала 32    000 грн, що відповідає 100% статутного капіталу ТОВ «Офісбуд».
13.01.2020 між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд», відповідно до умов якого ОСОБА_2 (продавець) продав у власність ОСОБА_1 (Покупцю) частку у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд».
До зазначеного договору сторонами було складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» №5/455, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко Владиславою Володимирівною.
За змістом рішення єдиного учасника ТОВ «Офісбуд» від 13.01.2020 ОСОБА_2 , вийшов зі складу учасників ТОВ «Офісбуд» та передав свою частку у розмірі 100% статутного капіталу цього товариства ОСОБА_1 , а також звільнив з 13.01.2020 з посади директора ТОВ «Офісбуд» ОСОБА_3 (за згодою сторін) та призначив на посаду директора ТОВ «Офісбуд» ОСОБА_4 з 14.01.2020. Вказане рішення нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренком В.В.
28.01.2020 ТОВ «Офісбуд» звернулося до Мін`юсту України зі скаргою (зареєстрована за вх. №2710-33-20) на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) щодо ТОВ «Офісбуд», в якій просило:
- провести перевірку правомірності проведених реєстраційних дій державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Меренкова Юрія Дмитровича;
- скасувати реєстраційні дії від 26.12.2019 №10741070019031425, №10741050020031425, №10741070021031425, вчинені державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Меренковим Юрієм Дмитровичем;
- скасувати реєстраційні дії від 15.10.2020 №10741050022031425, від 16.01.2020 №10741050023031425, №10741070024031425, вчинені приватним нотаріусом Федоренко В.В.
В обґрунтування доводів скарги ТОВ «Офісбуд» (скаржник) послалося на те, що має місце рейдерське захоплення активів управління юридичної особи. Так, скаржник стверджує, що згідно із відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до 26.12.2019 єдиним учасником ТОВ «Офісбуд» було ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ», а керівником значився ОСОБА_5 . При цьому, згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації станом на 24.10.2019, ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ» 20.07.2015 припинило свою діяльність шляхом приєднання до ЗАТ «ДЕЛЬФИНИУМ», яке в свою чергу 17.11.2015 було ліквідоване за рішенням єдиного власника ОСОБА_6 . 
Водночас 26.12.2019 на підставі реєстраційних дій №10741070019031425, №10741070021031425 та №10741070021031425, вчинених державним реєстратором Меренковим Ю.Д., внесено зміни про складу учасників, керівника, перелік підписантів та установчих документів юридичної особи - ТОВ «Офісбуд». Зокрема, відповідно до внесених змін про юридичну особу єдиним учасником ТОВ «Офісбуд» з 26.12.2019 значиться ОСОБА_2 , а директором - ОСОБА_3 . Як стало відомо потім, перехід права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» відбувся на підставі акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства за договором купівлі-продажу від 18.12.2019, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. 18.12.2019. Акт підписано з однієї сторони ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ» в особі ОСОБА_7 , що діє на підставі довіреності посвідченої нотаріусом м. Москви Кульбековим Е.Є. від 20.08.2017 №77 АА 6659635. Тобто довіреність посвідчена через 2 роки після припинення діяльності ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ». При цьому, ОСОБА_7 стверджує, що не підписував акт приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства за договором купівлі-продажу від 18.12.2019, у приватного нотаріуса 18.12.2019 не перебував, про зміст довіреності, виданої на його ім`я, не обізнаний. Зазначені покази ОСОБА_7 зафіксовані в нотаріально посвідченій заяві. Таким чином, скаржник стверджує, що документи на підставі яких власне і було відчужено на користь ОСОБА_2 частку в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» мають ознаками підроблення, а тому не могли бути використанні для державної реєстрації змін до юридичної особи - ТОВ «Офісбуд». 
В подальшому, на підставі реєстраційних дій від 15.01.2020 №10741050022031425 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», від 16.01.2020 №10741050023031425 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», та №10741070024031425 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко Владиславою Володимирівною щодо ТОВ «Офісбуд» змінено склад учасників, керівника, перелік підписантів та внесено зміни до установчих документів юридичної особи. Так, відповідно до відомостей, зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним засновником ТОВ «Офісбуд» значиться ОСОБА_1 , а керівником - ОСОБА_11 .
Скаржник також повідомив суб`єкта розгляду (Мін`юст України) про те, що 23.01.2020 ним було подано до Шевченківського управління поліції ГУ НП України у м. Києві заяву про кримінальне правопорушення, а вже 27.01.2020 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за №12020100100000860.
За результатами перевірки обставин, зазначених у скарзі ТОВ «Офісбуд», Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів у сфері державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок від 07.02.2020, в якому зазначено, що державним реєстратором Меренковим Ю.Д. проведено реєстраційну дію №10741070019031425 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», за результатами якої було змінено склад учасників ТОВ «Офісбуд».
Для проведення даної реєстраційної дії державному реєстратору Меренкову Ю.Д , було надано:
- заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу;
- платіжне доручення про сплату адміністративного збору в сумі 580 грн;
- акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» від 18.12.2019, зареєстрований в реєстрі за № 900, 901, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О.
У пункті 6 висновку Колегії Мін`юсту України зазначено, що форма посвідчувального напису на акті приймання-передачі частки не відповідає формі №68 посвідчувального напису, що затверджена правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, оскільки з його тексту не вбачається факт встановлення особи ОСОБА_2 .
У пункті 12 висновку Колегії Мін`юсту України встановлено невідповідність суми адміністративного збору за вчинення реєстраційної дії, а саме: сплачено 580 грн замість 660 грн.
Згідно із пунктом 18 висновку Колегії Мін`юсту України рішення учасника від 18.12.2019 №18/12/2019 містить відомості про визначення кворуму, формування порядку денного та голосування, що суперечить частині другій статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки такі відомості не зазначаються у рішенні товариства, яке має лише одного учасника, а в ТОВ «Офісбуд» ОСОБА_2 був єдиним учасником.
За результатами розгляду доводів скаржника та встановлених обставин, Колегія Мін`юсту України рекомендувала задовольнити скаргу ТОВ «Офісбуд» шляхом скасування оскаржуваних реєстраційних дій та анулювання державному реєстратору Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Меренкову Ю.Д. доступу до ЄДР.
Наказом Мін`юсту України від 03.03.2020 №743/5 «Про скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»:
- скаргу ТОВ «Офісбуд» від 28.01.2020 задоволено в повному обсязі.
- скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.12.2019 №10741070019031425 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», №10741050020031425 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №10741070021031425 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Меренковим Юрієм Дмитровичем та від 15.01.2020 №10741050022031425 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», від 16.01.2020 № 10741050023031425 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», та №10741070024031425 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко Владиславою Володимирівною щодо ТОВ «Офісбуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 33594090). Виконання покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації;
- анульовано державному реєстратору Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Меренкову Юрію Дмитровичу доступ до ЄДР. Виконання покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що у законний спосіб набув право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд», номінальна вартість якої становить 32    000 грн, що відповідає 100% статутного капіталу Товариства. Зазначає, що відповідачем порушено порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, оскільки розгляд скарги відбувся без належного повідомлення засновника товариства та його керівника. Також позивач стверджує, що скарга від імені ТОВ «Офісбуд» підписана неуповноваженою на те особою, позаяк ані він, ані діючий директор не уповноважували адвоката Апостолову В.В. на вчинення будь-яких дій від імені юридичної особи.
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зазначив, що для проведення реєстраційної дії державному реєстратору було надано відповідну заяву, платіжне доручення про сплату адміністративного збору та акт приймання-передач частки у статутному капталі ТОВ «Офісбуд», проте справжність підпису ОСОБА_2 на акті приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства не було належним чином засвідчено нотаріусом, а відтак державний реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації з підстав, що визначені пунктом 5 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а також зупинити розгляд поданих документів. Окрім того, для проведення реєстраційних дій державному реєстратору було подано рішення учасника від 18.12.2019 №18/12/19, яке оформлене не у відповідності до вимог статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Також, відповідачем зазначено, що сума адміністративного збору для проведення вказаної реєстраційної дії була сплачена не у неповному розмірі, було сплачено лише 580 грн. необхідно було сплатити ь 660 грн. 
Також, за позицією відповідача, звернення з цим позовом до суду покликане необхідністю захисту права позивача не у сфері публічно-правових відносин, а у сфері корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства, тому просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.
Третя особа подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» від 18.12.2019 ОСОБА_7 не підписувався, а особа ОСОБА_2 встановлена не була. На переконання третьої особи, позивач фактично намагається довести правомірність дій державного реєстратора Меренкова Ю.Д. щодо ОСОБА_2 , який продав позивачу 100% в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд».
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, насамперед виходив з того, даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Суди відзначили, що даний спір не стосується порушення права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» та правомірності її переходу (не є корпоративним), а перевірці у цій справі підлягають виключно дії (рішення) державного реєстратора на предмет відповідності їх вимогам законодавства у сфері реєстрації прав та обтяжень. В підтримання зазначеної правової позиції щодо розгляду цієї справи в порядку адмінсудочинства суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.06.2020 у справі №804/8466/16, від 19.02.2020 у справі №826/13813/16.
Розглядаючи спір по суті, суди попередніх інстанцій встановили, що підставами для скасування спірних реєстраційних дій слугувало наступне: 
1) форма посвідчувального напису на акті приймання-передачі частки у статутному капіталі не відповідає формі №68 посвідчувального напису, що затверджена Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5 (зі змінами), оскільки з його тексту не вбачається факт встановлення особи ОСОБА_2 ; 
2) реєстраційний збір сплачено в розмірі меншому, аніж установлено законодавством (580 грн замість 660 грн); 
3) рішення одноосібного учасника Товариства містить відомості про визначення кворуму, формування порядку денного та голосування, що суперечить вимогам статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
В спростування доводів відповідача про порушенням нотаріальної форми посвідчувального напису, суди зазначили про те, що акт приймання передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» від 18.12.2019 посвідчений приватним нотаріусом Кравцовим О.О. та містить графу «особу представника встановлено, його дієздатність та повноваження перевірено», що повністю відповідає формі №69. 
Водночас засвідчуючи справжність підпису громадянина ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Кравцовим О.О. , відповідно до приписів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом та Закону України «Про нотаріат», передувало встановлення особи ОСОБА_2 за документами, які перелічені в статті 43 Закону України «Про нотаріат». Доказів, які б підтверджували, що відповідні підписи вчинені не ОСОБА_2 , а іншою особою, суду не надано. Також суди попередніх інстанцій констатували факт належного нотаріального засвідчення справжності підпису представника ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ» в особі ОСОБА_7 .
Також суд апеляційної інстанції відхилив доводи відповідача та третьої особи щодо непричетності ОСОБА_7 до відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «Офісбуд» на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 18.12.2019, з огляду на те, що такі правовідносини не є предметом спору в даній адміністративній справі і знаходяться поза межами спірних правовідносин, тож відповідно до статті 308 КАС України виходять за межі апеляційного перегляду.
З приводу недоліків рішення ОСОБА_2 як єдиного учасника ТОВ «Офісбуд», а саме наявності в ньому відомостей про визначення кворуму та формування порядку денного та голосування, суди виходили з того, що таке рішення прийнято одноособово ОСОБА_2 як єдиним учасником ТОВ «Офісбуд», що не спростовується учасниками цієї справи та відповідає приписам статті 37 «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», відповідно до якої у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.
Наявність у такому рішенні самих лише відомостей про визначення кворуму та формування порядку денного та голосування, на переконання судів попередніх інстанцій, жодним чином не спростовує його сутності, змісту та юридичного значення.
Також суди попередніх інстанції констатували правильність сплати збору за проведення реєстраційних дій у розмірі 580 грн. 
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ 
Касаційна скарга ТОВ «Офісбуд» (далі - скаржник - 1) обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до вирішення спору із порушенням правил юрисдикції адміністративних судів. Скаржник - 1 наполягає, що у справі, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує невирішений корпоративний спір, у межах якого повинні бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією зміни керівника юридичної особи та інформації про засновників, тобто позовні вимоги про скасування наказу Мін`юсту України є похідними від вимог щодо відновлення порушених корпоративних прав, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача та третіх осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Вирішення цієї справи в порядку адміністративного судочинства не призведе до позитивних наслідків для позивача за умови невирішеного питання правомірності набуття ОСОБА_2 , а потім ОСОБА_1 часток в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд», правомірність набуття яких оскаржується третьою особою. За позицією ТОВ «Офісбуд» такий спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Також скаржник-1 заперечує факт укладення між ЗАТ «ПО СТЕКЛОПРОДУКТ» в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 правочину спрямованого на відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Офісбуд». На переконання скаржника-1 у ОСОБА_2 не виникло права власності на корпоративні права ТОВ «Офісбуд» та відповідно були відсутні права як учасника на прийняття рішень з управління ТОВ «Офісбуд», зокрема рішення від 13.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Федоренко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №№47, 48 про передачу частки ТОВ «Офісбуд» на користь позивача.
Касаційна скарга Мін`юсту України (далі - скаржник - 2) обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій вирішено спір з порушенням правил предметної юрисдикції. Стверджує, що у цій справі існує невирішений корпоративний спір, що унеможливлює розгляд справи за правилами адміністративного судочинства. Також відповідач наполягає, що оскаржуваний наказ прийнято у межах та у спосіб визначених законодавством повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Позивач правом на подачу відзиву на касаційні скарги Мін`юсту України та ТОВ «Офісбуд» не скористався.
VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Відповідно до    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.».
Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржуваним наказом скасовані реєстраційні дії про кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Офісбуд».
Тобто, позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем корпоративних прав на ТОВ «Офісбуд» і впливають на майнові права та інтереси третіх осіб. Отже існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів також наголошує, що оскаржуване рішення щодо скасування реєстраційних дій стосується третіх осіб, а позивач оскаржує таке рішення саме як єдиний засновник юридичної особи, а отже об`єктивно спірні правовідносини стосуються припинення у однієї особи та виникнення у іншої майнових (корпоративних) прав.
Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що спір у справі не є публічно-правовим і має вирішуватися    судами за правилами ГПК.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №821/1504/17, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі №826/15468/17, від 06.02.2020 у справі №640/20032/18, від 21.12.2020 у справі № 640/12435/19, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2020 у справі № 910/11688/19 та від 14.01.2021 у справі №910/838/20.
Колегія суддів відхиляє посилання суду апеляційної інстанції на те, що у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №804/8466/16 та від 19.02.2020 у справі №826/13813/16 викладено правовий висновок щодо розгляду цих спорів саме в порядку адміністративного судочинства. Так, у справі №804/8466/16 спір виник у зв`язку з незгодою державного реєстратора Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» Тимошенко Д.В. з наказом Мін`юсту України №3334/5 від 24.11.2016 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в частині анулювання доступу державного реєстратора Тимошенко Д.В. до ЄДР та покладання його виконання на державне підприємство «Національні інформаційні системи», у зв`язку з чим просив поновити доступ ЄДР. 
Також не є тотожними обставини у справі №826/13813/16, на яку здійснив посилання суд апеляційної інстанції, із фактичними обставинами у цій справі, оскільки правовідносини у справі №826/13813/16 виникли у зв`язку із незгодою нерезидента із відмовою Мін`юсту України, оформленою наказом від 30.09.2016 №1168/7, у розгляді питань, порушених у скарзі на дії та рішення органу у сфері державної реєстрації, що пов`язані із залишенням без розгляду документів, поданих  з метою проведення включення відомостей про юридичну особу - Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фермой-Кі».
VIІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За нормами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і закрити провадження у справі.
Частиною першою статті 354 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю (.....) і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, Верховний Суд дійшов висновку про скасування постановлених у справі судових рішень із закриттям провадження в адміністративній справі.
Керуючись статтями 238, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» та Міністерства юстиції України задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №640/6595/20 скасувати, а провадження у справі - закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                        С. М. Чиркін
                                                                                                 В. М. Кравчук
                                                                                                 В. М. Шарапа