Ухвала
 
05 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 635/295/19
 
провадження № 61-9998ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.
 
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 січня 2019 року на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Вирішено питання розподілу судових витрат. Допущено до негайного виконання рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць.
 
25 травня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року у відкритті касаційного провадження (№ 61-8944ск21) за касаційною скаргою ОСОБА_3 на зазначені судові рішення в указаній справі відмовлено.
 
У червні 2021 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 повторно подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначені судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник виконує на підставі повноваження, наданого йому законом, статутом, положенням або договором, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи, державних і громадських інтересів.
 
Цивільний процесуальний представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.
 
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).
 
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
 
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Отже, оскільки представник ОСОБА_3 -  ОСОБА_2 повторно оскаржив у касаційному порядку одні й ті ж самі судові рішення у тій самій справі, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Разом з цим, Верховний Суд звертає увагу, що особи, які беруть участь у  справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).
 
За змістом статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з  урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від  09  липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від  21  квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара