Ухвала
 
12 серпня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 753/12231/20
провадження № 61-12263ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду              від 08 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат і трьох процентів річних,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі - ТОВ «Перший український експертний центр») звернулось до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 5 092,91 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 436,62 грн інфляційних втрат, 244,30 грн трьох процентів річних та 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору.
 
Позов обґрунтовано тим, що товариство є експлуатуючою організацією та здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 .
 
ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_1 у цьому будинку. За період з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2018 року у нього виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, що надавались за цією адресою в розмірі 5 092,91 грн, які позивач просить стягнути поряд з інфляційним втратами та трьома процентами річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
 
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» задоволено. Стягнуто             з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр»             5 773,83 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості,            2 102,00 грн судового збору, а всього - 7 875,83 грн.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача                   є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» 5 092,91 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 436,62 грн інфляційних втрат та 244,30 грн трьох процентів річних. Сплачений ТОВ «Перший український експертний центр» судовий збір у сумі 2 102,00 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Апеляційний суд скасував заочне рішення суду першої інстанції, оскільки, вирішуючи справу, суд першої інстанції не вжив належних заходів для встановлення місця проживання відповідача, що призвело до вирішення справи без повідомлення учасника справи та є підставою для його скасування, а щодо суті спору - колегія суддів апеляційного суду не знайшла підстав уважати заявлені позивачем вимоги незаконними та недоведеними, у зв`язку із чим дійшла висновку про стягнення на користь ТОВ «Перший український експертний центр» 5 092,91 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 436,62 грн інфляційних втрат та 244,30 грн трьох процентів річних.
 
ОСОБА_1 у липні 2021 року надав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 рокуу справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у цій справі становить 5 773,83 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить. 
 
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення розміру стягнутих із відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, трьох процентів річних та не свідчать про наявність у справі проблеми правозастосування.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                        у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року    у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат і трьох процентів річних відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     В. В. Яремко