Ухвала                                               
07 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 464/10112/14-ц
провадження № 61-14249ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Львівської міської ради, треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  про визнання незаконним та скасування рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2014 року ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, оформлене протоколом № 3 від 15 квітня 2016 року, у частині скасування рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, оформленого протоколом № 125 від 05 вересня 2014 року, про погодження меж між земельними ділянками на АДРЕСА_2 
і АДРЕСА_1 (по лінії Д-Е) згідно акту обстеження та показу меж земельної ділянки у АДРЕСА_2 , виготовленого           12 липня 2013 року Львівським комунальним підприємством «Центр земельного кадастру та землеустрою».
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відхилено. Рішення Сихівського районного суду м. Львова           від 27 жовтня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року залишено без змін.
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду 
від 12 липня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 
2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 
2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задовольнити.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення 
у справі. 
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами 
є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній 
у частині першій цієї статті.
Вирішуючи клопотання  ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, суд урахував, що заявником жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відстрочення сплати судового збору та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору на момент звернення до суду із касаційною скаргою.
Крім того, заявник не є позивачем у справі.
Таким чином, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, а заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270,00 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 454,00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 136, 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 
8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 2021 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник