УХВАЛА

14 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/14007/20
адміністративне провадження № К/9901/23886/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду       Кашпур О.В.   перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання провести нарахування та виплату суддівської винагороди у більшому розмірі,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, у якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати їй як судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року, із застосуванням обмеження нарахування, встановленого Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року;
зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату їй як судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року на підставі частин другої-п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, регіонального коефіцієнту 1,1 та надбавки за вислугу років 40 відсотків, без застосування будь-яких обмежень, передбачених частиною третьою статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме в розмірі 121484,15 грн. з утриманням із цієї суми при виплаті передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
стягнути з відповідача на її користь недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року в розмірі 121484,15 грн з утриманням із цієї суми при її виплаті передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
допустити відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за виключенням днів відпустки) із застуванням обмеження відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року №553-ІХ.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області   ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а також надбавки за вислугу років 40% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за виключенням днів відпустки), з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. 
23 червня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).  
Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
З 08 лютого 2020 року набрав чинності    Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою      статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник вказує, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20).
Суд зазначає, що постановою Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20) скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20) не є остаточним судовим рішенням у справі. Отже, Верховним Судом не приймалося остаточне судове рішення у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження. 
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто скаржнику, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтею   248, пунктом 4 частини п`ятої статті   332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання провести нарахування та виплату суддівської винагороди у більшому розмірі - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             О.В. Кашпур