ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/11216/20 пров. № А/857/11816/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В.,  Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання   – Кахнич Г. П.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Львівського  окружного адміністративного суду   від 13 травня  2021  року у справі № 380/11216/20 (головуючий суддя Качур Р. П., м. Львів, повне судове рішення складено 18 травня 2020 року) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Міністерство внутрішніх справ України про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобов`язання вчинити дії,-
                                                      ВСТАНОВИВ:
30 листопада 2020 року  Львівським  окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Міністерство внутрішніх справ України про визнання бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області неправомірною та зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області  розглянути подані ОСОБА_1  документи та видати довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній  операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Рішенням Львівського   окружного адміністративного суду від 13 травня  2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем  – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що в період з 02.05.2014 по 15.05.2014 ОСОБА_1 залучався та брав участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, пов`язаної із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час її проведення в Луганській області, посилаючись на те, що на виконання наказу управління поліції охорони у Львівській області «Про відрядження особового складу ДСО при ГУМВС України у Львівській області в м. Луганськ» № 2246/еп від 01.05.2014 прийнято наказ «Про службове відрядження до ГУМВС України в Луганській області» № 67-В від 01.05.2014, відповідно до якого його  відряджено у Луганську область терміном на 15 діб без урахування часу на проїзд. Позивач та інші працівники управління прибули 02.05.2014 у м. Луганськ в обласне управління міліції і поступили для оборони адміністративної будівлі міліції. З огляду на вказане позивач звернувся до Головного управління МВС у Львівській області із заявою про надання йому довідки про безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, проте листом за вих. № кол-484/9/05/13-2020 від 21.10.2020 відповідач відмовив у задоволенні вказаної вимоги.
Позивач та його представник, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали  у повному обсязі, просять її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі. 
Представник відповідача, у судовому засіданні,  вимоги апеляційної скарги заперечив, просять відмовити в її задоволенні в повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що в період з 18.01.2009 по 06.11.2015 ОСОБА_1  проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1  від 05.07.2007 (а.с. 10, зворот).
Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про переведення органів і підрозділів внутрішніх справ і Національної гвардії на посилений варіант оперативно-службової діяльності» № 402 від 28.04.2014 із 30.04.2014 по 29.05.2014 підпорядкований особовий склад переведено на посилений варіант оперативно-службової діяльності.
На виконання наказу МВС України «Про переведення органів і підрозділів внутрішніх справ і Національної гвардії на посилений варіант оперативно-службової діяльності» № 402 від 28.04.2014 та доручення Міністерства «Про використання резерву ДСО при МВС у забезпеченні охорони громадського порядку на території Луганської області» № 7980/Яр начальником Департаменту ДСО при МВС України надано вимогу (електронний лист) «Про відрядження працівників» № 11/2-1784/Нз/еп від 01.05.2014, якою, зокрема, постановлено відрядити особовий склад УДСО, ВДСО, УМВС України в форменому одязі, зі спорядженою вогнепальною автоматичною та табельною зброєю, засобами індивідуального захисту та активної оборони до ГУМВС України у Луганській області.
Наказом Управління державної служби охорони ГУ МВС України у Львівській області «Про відрядження особового складу ДСО при ГУМВС України у Львівській області в м. Луганськ» № 2246/еп від 01.05.2014 наказано 02.05.2014 відрядити особовий склад підрозділів ДСО при ГУМВС України у Львівській області у форменому одязі та з озброєнням до м. Луганська (а.с. 11, 12).
Відповідно до п. 1 наказу Управління державної служби охорони ГУМВС України у Львівській області «Про службове відрядження до ГУМВС України в Луганській області» № 67-в від 01.05.2014 (далі - наказ № 67-в) відряджено, зокрема, старшого сержанта міліції ОСОБА_1 , міліціонера-водія СВГЗ Самбірського МРВ УДСО при ГУМВС України у Львівській області, до ГУ МВС у Луганській області для посилення охорони особливо важливих об`єктів та об`єктів життєзабезпечення, що охороняються за договорами (а.с. 14-16).
Також, цим же наказом відряджено: інспектора ВКЗ УДСО при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 , міліціонера з охорони об`єктів Бродівського МРВ УДСО при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 , командира взводу СВГЗ Трускавецького міського відділення УДСО при ГУМВС України у Львівській області Іванова С.Ю., старшого інспектора ВОС УДСО при ГУМВС України у Львівській області Сеничича В. М., молодшого інспектора СРГЗ батальйону № 1 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області Думанського О.Б.
Пунктом 2 наказу № 67-в установлено строк відрядження тривалістю 15 діб без урахування часу на проїзд до місця відрядження і назад.
Також встановлено, що з метою отримання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_1  звернувся до Головного управління МВС України у Львівській області із відповідною заявою (а.с. 57).
Листом № кол-484/У/05/13-2020 від 21.10.2020 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, мотивуючи це відсутністю наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення останнього до проведення антитерористичної операції (а.с. 56).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Спірні правовідносини регулюються  Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII) та Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 (далі - Порядок № 413) у редакціях, які діяли на момент звернення позивача до відповідача із заявою про видачу спірної довідки.
Пунктом 19 ст. 6 Закону № 3551-XII визначено, що учасниками бойових дій визнаються, серед інших, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
З аналізу наведених норм Закону № 3551-XII слідує, що для визнання учасником бойових дій Законом № 3551-XII передбачено сукупність обов`язкових умов, а саме: несення служби по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема в Міністерстві внутрішніх справ України, та безпосередня участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення).
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок № 413.
Згідно з абзацом 2 пунктом 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 21 Порядку № 413 визначено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ (пункт 3 Порядку № 413).
Абзацами 3-5 пункту 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;  для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.
Відповідно до положень пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Первинною редакцією пункту 6 Порядку № 413 було передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісій, утворених у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (далі - комісія), у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, в складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії чи керівником підприємства, установи, організації до міжвідомчої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особа може самостійно звернутися до таких комісій (абз. 1 п. 8 Порядку № 413).
Отже, підставою для видачі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Встановлено,  що наказом Управління державної служби охорони ГУМВС України у Львівській області «Про відрядження особового складу ДСО при ГУМВС України у Львівській області в м. Луганськ» № 2246/еп від 01.05.2014 наказано 02.05.2014 відрядити особовий склад підрозділів ДСО при ГУМВС України у Львівській області у форменому одязі та з озброєнням до м. Луганська (а.с. 11, 12).
Відповідно до п. 1 наказу № 67-в відряджено, зокрема, старшого сержанта міліції ОСОБА_1 , міліціонера-водія СВГЗ Самбірського МРВ УДСО при ГУМВС України у Львівській області, до ГУ МВС у Луганській області для посилення охорони особливо важливих об`єктів та об`єктів життєзабезпечення, що охороняються за договорами (а.с. 14-16).Пунктом 2 наказу № 67-в установлено строк відрядження тривалістю 15 діб без урахування часу на проїзд до місця відрядження і назад.
Таким чином,   ОСОБА_1 як працівник органів внутрішніх справ (разом із іншими особами) був відряджений із 01.05.2014 по 16.05.2014 у м. Луганськ, однак жодних доказів прибуття останнього до місця відрядження та вибуття з нього матеріали справи не містять.
Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2019 у справі № 442/1160/19 встановлено факт участі та залучення до проведення антитерористичної операції ОСОБА_4 в період з 02.05.2014 до 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області; рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 у справі № 445/1240/18 встановлено факт участі та залучення до проведення антитерористичної операції ОСОБА_3 в період з 02.05.2014 по 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області; рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 у справі № 445/1239/18 встановлено факт участі та залучення до проведення антитерористичної операції   ОСОБА_2 в період з 02.05.2014 по 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області; рішенням Турківського районного суду Львівської області від 04.11.2019 у справі № 458/116/19 встановлено факт участі та залучення   ОСОБА_5 до проведення антитерористичної операції в період з 02.05.2014 до 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області; рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21.10.2019 у справі № 465/613/19 встановлено факт участі та залучення до проведення антитерористичної операції ОСОБА_6 в період з 02.05.2014 по 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області (а.с. 25-46). Зазначені рішення судів набрали законної сили.
Також встановлено, що вказаним особам Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області видано довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та у подальшому присвоєно статус учасників бойових дій (а.с. 47-55).
На підставі вищезазначених обставин позивач звернувся до Головного управління МВС України у Львівській області із заявою про видачу йому довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, оскільки вважав, що вказані вище документи та рішення судів про встановлення фактів (прийнятими стосовно працівників, відряджених разом із позивачем) свідчать про його безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Встановлено, що рішеннями судів, які набрали законної сили, а саме: рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2019 у справі № 442/1160/19, рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 у справі № 445/1240/18, рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 у справі № 445/1239/18, рішенням Турківського районного суду Львівської області від 04.11.2019 у справі № 458/116/19, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21.10.2019 у справі № 465/613/19 встановлено факти участі та залучення до проведення антитерористичної операції в період з 02.05.2014 до 15.05.2014, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в Луганській області, правоохоронців, які були разом із ОСОБА_1 відряджені за наказом Управління державної служби охорони ГУМВС України у Львівській області «Про службове відрядження до ГУМВС України в Луганській області» № 67-в від 01.05.2014.
Також встановлено, що такі рішення не стосуються позивача у цій справі – ОСОБА_1 , тому  вони  не можуть вважатися підставою для звільнення від доказування в розумінні ч. 4 ст. 78 КАС України.
До матеріалів справи позивачем також долучено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_7 від 14.02.2017 (а.с. 23), якого разом із позивачем на підставі наказу № 67-в було відряджено до ГУ МВС у Луганській області.
Однак позивачем жодним чином не обґрунтовано її значення для вирішення спору по суті з огляду на те, що відповідно до абз. 13-16 п. 4 Порядку № 413 у чинній редакції свідчення (заява) свідків (не менше двох та трьох), підпис на яких повинен бути нотаріально засвідченим, може бути підставою для надання статусу учасника бойових дій лише особам, зазначеним в абзаці четвертому пункту 2 Порядку № 413 (у той час як позивач відноситься до осіб, зазначеним в абзаці другому). Крім цього, до уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких повинен бути засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та які мають документальне підтвердження своєї участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях за період, за який вони свідчать. Проте докази встановлення ОСОБА_7 одного із зазначених вище статусів в матеріалах справи відсутні.
Доводи позивача про наявність документів, що містять достатні докази його безпосередньої участі у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до наказу № 67-в ОСОБА_1 установлено відрядити останнього до ГУ МВС у Луганській області для посилення охорони особливо важливих об`єктів та об`єктів життєзабезпечення, що охороняються за договорами, що відповідає повноваженням Управління Державної служби охорони при МВС України, які станом на момент виникнення спірних правовідносин були визначені, зокрема, Інструкцією про організацію діяльності міліції охорони Державної служби охорони при МВС України, затвердженою наказом МВС України № 1433 від 25.11.2003. Наявність форменого одягу та озброєння також викликана специфікою діяльності цього органу.
Також, долучені представницею позивача лист Управління поліції охорони у Львівській області № 15-вих. від 22.03.2021 та довідка Управління поліції охорони у Львівській області № 2021 лише підтверджують інформацію, викладену в наказі № 67-в, про факт перебування позивача у службовому відрядженні, однак не містять відомостей про дату прибуття останнього до м. Луганська, про термін такого перебування, про дату вибуття та про виконання ним інших, ніж зазначено в наказі № 67-в, завдань.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про  відмову в задоволенні   позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а рішення Львівського  окружного адміністративного суду   від 13 травня  2021 року у справі № 380/11216/20   – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено  20 вересня 2021 року.