ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/19/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології"
на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2021, прийняте суддею Волковим Р.В., м. Одеса, повний текст складено 30.04.2021,
у справі №916/19/21
за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
до відповідача: Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології"
про стягнення 39 851,66 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з позовом до Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у загальному розмірі 39851,66 грн, з яких: 32860,14 грн пені та 6991,52 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем    прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне    користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 25.01.2021 відкрито провадження у справі №916/19/21.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 у справі №916/19/21 (суддя Волков Р.В.) позов задоволено; стягнуто з Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 32860,14 грн пені, 6991,52 грн штрафу та 2102 грн витрат зі сплати судового збору.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019, а відтак правомірністю заявлення вимог про стягнення з Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" штрафних санкцій.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 у справі №916/19/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недотриманні позивачем при зверненні до суду першої інстанції з позовом у даній справи вимог процесуального закону, оскільки Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", не зважаючи на подання позову 04.01.2021, було сплачено судовий збір у сумі 2102 грн замість належної суми судового збору у розмірі 2270 грн. Апелянт також зауважує на відсутності у матеріалах справи доказів направлення позивачем відповідачу проектної документації із підписаним технічним завданням та безпідставному не дослідженні місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення доводів Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології", які містяться в аудіопротоколах судових засідань. Водночас скаржник зазначає про те, що наявне у матеріалах справи листування сторін підтверджує недобросовісність поведінки самого позивача, а саме: факт ухилення останнього від підписання документів, що, в свою чергу, унеможливлює виконання відповідачем договору про надання послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 та, відповідно, свідчить про відсутність складу господарського правопорушення, тим більше, що Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" об`єктивно було проведень весь обсяг робіт, необхідний для виконання вказаного договору.
У відзиві на апеляційну скаргу №971/14-01-04/вих від 17.06.2021 (вх.№2140/21/Д2 від 22.06.2021) Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України зазначає про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позовна заява у даній справі була направлена до суду поштою 29.12.2020, що підтверджується матеріалами справи, тому розмір сплаченого ним судового збору відповідає розміру збору, встановленому законодавством станом на день подання позову. Водночас, за твердженням позивача, доводи апелянта про недобросовісність поведінки Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та залежність можливості виконання договору про надання послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 від поведінки останнього спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 2270 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік").
Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (39851,66 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у складі головуючого судді     Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2019 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" ("Замовник") та Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" ("Виконавець") укладено договір про надання послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №124-В-АМПУ-19 (далі – договір     №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019), за умовами пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець зобов`язується протягом строку дії договору надати за плату Замовнику послуги за кодом ДК 021:2015 71240000-2 "Архітектурні, інженерні та планувальні послуги", а саме: послуги з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" згідно з додатком №1-1 – "Кошторис", додатком №1-2 – "Кошторис", додатком №1-3 – "Кошторис", додатком №1-4 – "Кошторис", додатком №1-5 – "Кошторис" та додатком №2 – "Технічна специфікація (технічні вимоги) до надання послуг", які є невід`ємними частинами договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх на умовах, викладених у цьому договорі.
В силу підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 Виконавець зобов`язаний надати послуги у строк, що не перевищує 3 (три) місяці з дати набрання чинності договором.
У підпункті 2.1.12 пункту 2.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 сторонами узгоджено, що Виконавець зобов`язаний сплатити штрафні санкції і відшкодувати збитки в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, якщо не доведе, що порушення цього договору сталося не з його вини.
Відповідно до підпунктів 2.4.1, 2.4.3 пункту 2.4 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 Замовник має право здійснювати у будь-який час, не втручаючись у господарську діяльність Виконавця, контроль за ходом, якістю та обсягами послуг, що надаються, і вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених Виконавцем порушень, або виправити їх власними силами.
У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною на умовах, викладених у цьому договорі (пункт 5.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019).
Згідно з пунктом 5.2 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 за порушення Виконавцем строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
Пунктами 5.10, 7.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) та діє до 31.12.2020, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги – до повного виконання зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
За умовами пункту 8.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 всі права та обов`язки Замовника (в тому числі ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів тощо), які передбачені цим договором, виконуються відповідними філіями Замовника, які фактично отримують послуги.
Відповідно до додатку №1-2 "Кошторис" до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 адресою земельної ділянки є: 68600, Одеська обл., Ізмаїльський район, Старонекрасівська сільська рада, комплекс будівель та споруд №9, а вартість послуг, що мали бути надані в інтересах Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", складає 99878,83 грн.
Пунктом 1 додатку №2 до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 передбачено, що до змісту послуг входять: розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України"; погодження меж зазначених у договорі земельних ділянок, що відводяться, із суміжними власниками та землекористувачами; погодження проектів землеустрою щодо відведення зазначених у договорі земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог статті 1861 Земельного кодексу України; реєстрація зазначених у договорі земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України з наданням Замовнику витягів з Державного земельного кадастру України про державну реєстрацію зазначених у договорі земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України; реєстрація права постійного користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" земельними ділянками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з наданням Замовнику витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначені у договорі земельні ділянки, а також про реєстрацію іншого речового права (права постійного користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") щодо зазначених у договорі земельних ділянок.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" мають відповідати вимогам чинного законодавства, а саме: Земельному кодексу України, Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про державний земельний кадастр", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686), та вимогам інших нормативно-правових актів (пункт 2 додатку №2 до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019).
У пункті 3 додатку №2 до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 визначені орієнтовна площа та розташування земельних ділянок, які відводяться у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України", зокрема, одна земельна ділянка орієнтовною площею 1,1050 га за адресою: Україна, 68600, Одеська обл., Ізмаїльський район, Старонекрасівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 9.
Згідно з пунктом 4 додатку №2 до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 за результатами наданих послуг Виконавець надає Державному підприємству "Адміністрація морських портів України": проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України", що затверджені та погоджені усіма органами, підприємствами, установами, організаціями та містять усі необхідні висновки, погодження тощо; витяги з Державного земельного кадастру України про державну реєстрацію зазначених у договорі земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначені у договорі земельні ділянки, а також про реєстрацію іншого речового права (права постійного користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") щодо зазначених у договорі земельних ділянок.
Листом №1576/11 від 11.11.2019 Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" просило позивача для виконання договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 надати документи, зокрема, планово-картографічні матеріали з нанесенням місця розташування земельних ділянок для відведення (копії викопіювання подані в обласні адміністрації, міські та сільські ради) або інші наявні матеріали (переслати в електронному вигляді); оригінали клопотань (заяв) про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування в обласні держадміністрації, міські та сільські ради; оригінали розпоряджень та рішень надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування; завірені копії документу, що посвідчує юридичну особу (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб) – 12 шт.; довідки про балансову приналежність будівель та споруд (при наявності їх в межах земельних ділянок для відведення); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках (матеріали БТІ – наявні плани та експлікації, матеріали місцевих органів архітектури та містобудування та інші).
У відповідь на вищезазначене звернення Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" листом №4357/10-01-01/вих від 02.12.2019 повідомило відповідача про те, що запитувані документи (крім завірених копій документу, що посвідчує юридичну особу) були надіслані Командитному товариству Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" 26.11.2019 Ізмаїльською філією Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", у той час як завірені копії документу, що посвідчує юридичну особу (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб) у кількості 12 примірників додаються до цього листа.
11.01.2020 на адресу Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшов лист відповідача №1703/01 від 02.01.2020, до якого на підпис Замовнику було додано розроблений на виконання договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування.
Листом №93/14-01-04/Вих/14 від 20.01.2020 позивач повідомив Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" про недоліки отриманого проекту землеустрою та зазначив, що вказаний проект потребує доопрацювань, які не є ґрунтовними та можуть бути виконані в стислі строки, при цьому в разі незгоди з будь-яким із наведених недоліків відповідачу запропоновано надати обґрунтований та розгорнутий висновок по кожному питанню. Крім того, у даному листі вказано про те, що після усунення відповідачем наявних помилок доопрацьований проект землеустрою буде невідкладно погоджено.
Вищенаведений лист №93/14-01-04/Вих/14 від 20.01.2020 було надіслано позивачем засобами поштового зв`язку та отримано відповідачем 27.01.2020, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №6860913051220.
В адресованому Командитному товариству Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" зверненні №273/14-01-04/Вих/14 від 24.02.2020 позивач, посилаючись на ненадходження жодної відповіді на попередній лист про усунення недоліків проекту землеустрою (лист №93/14-01-04/Вих/14 від 20.01.2020), просив прискорити роботу по доопрацюванню вказаного проекту та надати його у найкоротший термін на адресу Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
Листом №1871/03 від 05.03.2020 відповідач частково визнав зауваження позивача, викладені у листі №93/14-01-04/Вих/14 від 20.01.2020, та зазначив про те, що вони будуть виправлені.
В подальшому листами №538/14-01-04/Вих/14 від 19.03.2020 та            №818/14-01-04/Вих/14 від 30.04.2020 позивач, зазначаючи про те, що земельна ділянка, яка планується до відведення, перебуває у зоні дії навігаційного обладнання та морських шляхів, у зв`язку з чим відведення останньої відповідно до статті 12 Кодексу торговельного мореплавства України здійснюється в порядку, встановленому Земельним і Водним кодексами України, за погодженням з Міністерством інфраструктури України за наявності висновку Державної служби морського та річкового транспорту України, просив відповідача внести доповнення до розділу "Порядок погодження та затвердження проекту землеустрою" вимогами, викладеними у статті 12 Кодексу торговельного мореплавства України, з метою недопущення можливого порушення чинного законодавства та затримання строків виконання договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019.
28.05.2020 на адресу Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" разом з супровідним листом №2086/05 від 21.05.2020 надійшов доопрацьований проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", який був погоджений та підписаний позивачем.
Вищенаведений погоджений та підписаний проект землеустрою було повернуто відповідачу разом з листом №964/14-01-04/Вих/14 від 01.06.2020, в якому позивач наголосив на необхідності вжиття всіх можливих заходів для скорішого та повного виконання умов договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019.
Листом №2309/08 від 12.08.2020 Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології", інформуючи позивача про стан виконання договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019, повідомило про те, що по м. Ізмаїл відсутнє обґрунтування відведення земельної ділянки, а багаточисленне листування з Ізмаїльською філією Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" не призвело до надання необхідного для землевпорядної документації проекту детального планування.
Відповідно до таблиці про стан виконання землевпорядних робіт станом на 03.08.2020, яка є додатком до вищевказаного листа Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" №2309/08 від 12.08.2020, щодо земельної ділянки за адресою: Ізмаїльський район, Старонекрасівська сільська рада відповідачем виконано перші п`ять етапів робіт: 1 етап – "Рішення, розпорядження" (стан виконання: отримано); 2 етап – "Топографічна і кадастрова зйомка" (стан виконання: виконано); 3 етап – "Отримання довідки 6-зем в ДЗК" (стан виконання: подано); 4 етап – "Розробка проекту землеустрою" (стан виконання: проект розроблений); 5 етап – "Погодження проекту землеустрою в ДЗК" (стан виконання: подано). Наступні етапи (з 6-го по 10-й), а саме: погодження проекту землеустрою в управлінні архітектури; погодження проекту землеустрою у відповідних органах водного господарства; експертиза; подання проекту землеустрою в геокадастр; подання проекту землеустрою на затвердження, не виконано.
В адресованій відповідачу вимозі №1681/14-01-04/Вих/14 від 11.11.2020, яка була надіслана останньому засобами поштового зв`язку та отримана ним 16.11.2020, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" просило в п`ятиденний термін з дня отримання даної вимоги сплатити на користь позивача штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 39851,66 грн, з яких: 32860,14 грн пені та 6991,52 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" прийнятих на себе зобов`язань за договором №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 зобов`язань, а відтак із правомірності заявлених позовних вимог про стягнення 32860,14 грн пені та    6991,52 грн штрафу.
Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 є договором підряду.
Згідно з частинами першою, другою статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
В силу положень частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Статтею 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
У підпункті 2.1.1 пункту 2.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 сторони узгодили, що Виконавець зобов`язаний надати послуги у строк, що не перевищує 3 (три) місяці з дати набрання чинності договором.
Пунктом 7.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) та діє до 31.12.2020, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги – до повного виконання зобов`язань.
Отже, відповідно до узгоджених сторонами умов договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" прийняло на себе зобов`язання у повному обсязі надати позивачу послуги за вказаним договором в строк до 06.02.2020.
Як зазначалося вище, згідно з пунктом 1 додатку №2 до договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 до змісту послуг входять: розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України"; погодження меж зазначених у договорі земельних ділянок, що відводяться, із суміжними власниками та землекористувачами; погодження проектів землеустрою щодо відведення зазначених у договорі земельних ділянок у постійне користування Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог статті 1861 Земельного кодексу України; реєстрація зазначених у договорі земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України з наданням Замовнику витягів з Державного земельного кадастру України про державну реєстрацію зазначених у договорі земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України; реєстрація права постійного користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" земельними ділянками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з наданням Замовнику витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначені у договорі земельні ділянки, а також про реєстрацію іншого речового права (права постійного користування Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") щодо зазначених у договорі земельних ділянок.
Відповідно до таблиці про стан виконання землевпорядних робіт станом на 03.08.2020, яка є додатком до адресованого позивачу листа Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" №2309/08 від 12.08.2020, щодо земельної ділянки за адресою: Ізмаїльський район, Старонекрасівська сільська рада відповідачем виконано перші п`ять етапів робіт: 1 етап – "Рішення, розпорядження" (стан виконання: отримано); 2 етап – "Топографічна і кадастрова зйомка" (стан виконання: виконано); 3 етап – "Отримання довідки 6-зем в ДЗК" (стан виконання: подано); 4 етап – "Розробка проекту землеустрою" (стан виконання: проект розроблений); 5 етап – "Погодження проекту землеустрою в ДЗК" (стан виконання: подано). Наступні етапи (з 6-го по 10-й), а саме: погодження проекту землеустрою в управлінні архітектури; погодження проекту землеустрою у відповідних органах водного господарства; експертиза; подання проекту землеустрою в геокадастр; подання проекту землеустрою на затвердження, не виконано.
За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає, що невиконання зобов`язання правильно кваліфіковане судом першої інстанції як його порушення у розумінні Цивільного кодексу України, а самого відповідача визначено таким, що прострочив виконання зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Посилання відповідача у листі №2309/08 від 12.08.2020 на те, що по м. Ізмаїл відсутнє обґрунтування відведення земельної ділянки, а багаточисленне листування з Ізмаїльською філією Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" не призвело до надання необхідного для землевпорядної документації проекту детального планування, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження здійснення Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" запиту у позивача обґрунтування відведення земельної ділянки або доказів непогодження територіальним органом державного земельного кадастру розробленого позивачем на виконання договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 проекту землеустрою у зв`язку з відсутністю обґрунтування відведення земельної ділянки.
При цьому Південно-західним апеляційним господарським судом також враховується, що надання вищезазначеного обґрунтування відведення земельної ділянки не передбачено ні приписами Закону України "Про землеустрій", який регламентує правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, ні додатком №2 договору    №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019, який є його невід`ємною частиною та визначає технічну специфікацію (технічні вимоги) до надання послуг за вказаним договором, ні наявним у матеріалах справи листуванням сторін щодо виконання даного договору.
Твердження апелянта про не направлення йому позивачем проектної документації із підписаним технічним завданням судом апеляційною інстанції оцінюються критично, оскільки вказані посилання суперечать власним доводам скаржника про надання розробленого ним за договором №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 проекту землеустрою на погодження до органу державного земельного кадастру, адже у разі відсутності у Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" всього обсягу документів, необхідних для розробки проекту землеустрою, надання даного проекту до вказаного органу було б об`єктивно неможливим.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження своїх доводів про те, що своєчасне виконання останнім договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 унеможливлювалось недобросовісною поведінкою самого позивача у вигляді його ухилення від підписання документів.
Сам по собі факт не підписання позивачем первісного варіанту проекту землеустрою у зв`язку з виявленням останнім низки недоліків, які потребують доопрацювань, жодним чином не свідчить про недобросовісність поведінки Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", адже відповідно до підпункту 2.4.3 пункту 2.4 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 Замовник має право вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених Виконавцем порушень, при цьому листом №1871/03 від 05.03.2020 сам відповідач частково визнав зауваження позивача та зазначив про те, що відповідні недоліки будуть виправлені.
За умовами частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
В силу частин першої, другої та четвертої статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.
Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Суб`єкти господарювання при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до приписів статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За умовами частини другої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною на умовах, викладених у цьому договорі (пункт 5.1 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019).
Згідно з пунктом 5.2 договору №124-В-АМПУ-19 від 06.11.2019 за порушення Виконавцем строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
Враховуючи вищевикладене, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення 32860,14 грн пені та 6991,52 грн штрафу, Господарський суд Одеської області дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
При цьому колегією суддів враховується, що жодних доводів стосовно неправильності проведеного позивачем розрахунку штрафних санкцій апеляційна скарга не містить.
Посилання апелянта на безпідставне не дослідження місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення доводів Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології", які містяться в аудіопротоколах судових засідань, апеляційним господарський судом до уваги не приймаються, оскільки скаржником взагалі не конкретизовані, які саме доводи відповідача залишились поза увагою суду першої інстанції.
Стосовно тверджень Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" про неправильність сплати позивачем судового збору за розгляд позовних вимог у даній справі Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа. За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.
Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з відбитку календарного штемпеля "Укрпошти", проставленому на відповідному описі вкладення, позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у даній справі була направлена до Господарського суду Одеської області засобами поштового зв`язку 29.12.2020.
Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 2102 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік").
Таким чином, з огляду на те, що ціна позову у даній справі становить    39851,66 грн, позивачем в силу підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви було обґрунтовано сплачено мінімальну ставку судового збору за розгляд вимоги майнового характеру –         2102 грн.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 у справі №916/19/21 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 12.08.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                          Л.В. Поліщук