Ухвала
 
07 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 185/671/19
провадження № 61-13508ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом який стався з ОСОБА_1 19 липня 2018 року. Зобов`язано ГУ Держпраці у Дніпропетровській області провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом який стався з ОСОБА_1 19 липня 2018 року, за результатами повторного (додаткового) розслідування скласти новий акт за формою Н-1 та зазначити: в пункті 3 четвертий розряд, замість п`ятого; викласти пункт 9 в наступній редакції: політравма: тяжка сумісна травма, закрита травма грудної клітини, переломи 9,10,11 ребра справа, 8, 12 ребра зліва по паховим лініям, травматичний правосторонній пневмоторакс з ателектазом правої легені, приблизно, на 1/3 об`єму легені незначний гідроторакс (гемоторакс) в обох плевральних порожнинах; закрита травма тазу з розривом правого хрестцьово-клубового суглобу справа з розходженням кісток по лінії суглобу до 6 мм, неповний розрив лонного зчленування з розходженням лонних кісток по ширині до 14 мм та в сагітальному напрямку на 4 мм, післятравматичний набряк передньої стінки сечового міхура. Травматична асфіксія, як наслідок тривалого стиснення грудної та черевної порожнини: субкон`юктивальні крововиливи обох очей, багрово-синюшний колір обличчя та верхньої половини грудної клітини, підшкірні крововиливи в області обличчя, склер, набряк повік, акроціаноз, вогнища гліозу в білій речовині мозку, як наслідок асфіктичних кроволививів в білу речовину мозку. Закрита травма носу, яка призвела до післятравматичної деформації зовнішнього носу. Забій, гематома м`яких тканин лівої верхньої кінцівки. Післятравматична торакалгія з помірним обмеженням рухливості грудної клітини під час акту дихання, легенева недостатність 0-1 ступеня; післятравматичний правобічний коксартроз II ступеня зі стійким больовим компонентом та комбінованою контрактурою. Порушення функції опори та ходи помірного ступеня. Дисциркуляторна енцефалопатія І ступеня, як наслідок травматичної асфіксії. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.  
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що право вимагати від роботодавця проведення повторного розслідування нещасного випадку шляхом видачі відповідного припису є дискреційними повноваженнями Держпраці, тобто повноваженнями, які надають адміністративного органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятим, і суд не вправі перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень.
 
ОСОБА_1 09 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості інших учасників справи.
 
Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 16 серпня 2021 року подано уточнену касаційну скаргу, у якій ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
В уточненій касаційній скарзі особа, яка її подала, зазначає, що касаційна скарга подається на підставі частини другої статті 389 ЦПК України у зв`язку із неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права. Однак, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 не викладено підстави касаційного оскарження судового рішення передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).
 
Аналіз касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить формальне посилання на неправильність та незаконність судового рішення. ОСОБА_1 не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без обґрунтування випадків (випадку), передбачених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження. Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню. 
 
Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       В. І. Крат