ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26321/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року                                                                         м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В. В.,
                                     суддів: Ганечко О.М., Карпушової О.В.,
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: 
- визнати протиправними дії щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках;
- зобов`язати перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) № 229 від 29.08.2019, одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, починаючи з 17.08.2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у не розгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 17.08.2020 (вх. від 20.08.2020 № 21885/Д-2600-20) про призначення (перерахування) пенсії відповідно до положення ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 17.08.2020 (вх. від 20.08.2020 № 21885/Д-2600-20) про призначення (перерахування) пенсії відповідно до положення ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення по суті зазначеної заяви.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, апелянти подали апеляційні скарги, в яких:
- ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, задовольнивши такі вимоги, оскільки відповідач протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії на підставі наданої довідки;
- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що відсутні первинні документи, завірені організацією в складі якої особа виконувала роботи в зоні відчуження, які підтверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження (наприклад табель обліку робочого часу) або на підставі рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, вказано, що надані позивачем документи не відповідають вимогам чинного законодавства, для призначення пенсії згідно заяви відсутні підстави.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності II групи, призначену відповідно до ч. 4 ст. 64 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без урахування заробітку, одержаного в зоні відчуження.
17.08.2020 позивачем до відповідача подано заяву, в якій просив призначити (перерахувати) пенсію відповідно до положення ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якого пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Серед додатків визначено: копія довідки серії АВ №0651663 від 29.03.2017, копія довідки серії АВ № 0651663 від 29.03.2017 про результат визначення ступеню втрати професійної працездатності; копія довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках; копія відомості (колона 5, дільниці 54), копія довідки №105 від 09.04.2029, копія наказу №253 від 26.04.1986, копія довідки №50 віл 17.02.2017, копія списку працівників ATI 1-09121 згідно з наказом № 253 від 26.04.1986, копія шифрів для нарахування. Зазначено, що на вимогу будуть надані оригінали вищевказаних документів.
Відповідачем було надано відповідь від 18.09.2020 №21307-21885/Д-02/8-2600/2, де зокрема, зазначено, що нарахування заробітку за виконання роботи у зоні відчуження провадиться лише на підставі первинних документів, завірених організацією в складі якої особа виконувала роботи, які підтверджують період роботи у зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження.
Не погоджуючись з висновками відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у даному випадку проявив надмірний формалізм щодо розгляду заяви позивача, не розглянув її по суті, що суперечить наведеним вище правилам та Порядку.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині, суд зазначив, що вимоги позивача щодо визнання протиправною відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до поданої заяви та щодо зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію позивачу є передчасними, позаяк фактично питання по суті відповідачем не розглядалося та рішення не приймалося.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на який посилається позивач в контексті підстав переведення на інший вид пенсійних виплат, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. 
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону N 796-XII, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, врегульований Порядком N 1210, затвердженим постановою КМ України від 23 листопада 2011 р. N 1210.
У свою чергу, відповідно до положень пунктів 1.1., 1.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі - Порядок N 22-1) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації); заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
Відповідно до п. 1.5. зазначеного Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Пунктом 2.1. (п/п. 1) Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, яке у даному випадку не було додано позивачем, але містилось у матеріалах пенсійної справи.
У свою чергу, відповідно до п. 2.9. Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Пунктом 4.1. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.2. Порядку передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
На завершальному етапі розгляду заяви, як вбачається з положень п. 4.3. вищезгаданого Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.09.2020 № 21307-21885/Д-02/8-2600/2, останнє заяву позивача по суті не розглядало, пославшись на недотримання формальностей, зокрема, подання заяви невстановленого зразка, неподання заяви особисто (з пред`явленням паспорту), без процедури встановлення особи, через відсутність паспортних даних у заяві, запропонувавши звернутися із заявою встановленого зразка. Рішення за заявою, як це передбачено чинним законодавством прийнято не було, незважаючи на те, що із заяви можливо зрозуміти прохання позивача та підстави переведення з одного виду пенсії на інший. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не був позбавлений можливості пересвідчитись у реальності намірів позивача шляхом особистого спілкування з ним (відносно вимог щодо особистого звернення та встановлення особи). Зава містить у своїх додатках хоча і копії документів, однак, відповідач не був позбавлений можливості витребувати у позивача документи, яких недостатньо для розгляду питання по суті, що також передбачено наведеним вище Порядком.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві при розгляді заяви позивача було проявлено надмірний формалізм щодо розгляду заяви позивача, не розглянуто її по суті, що суперечить передбаченому порядку.
Так, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, у випадку коли заява очевидно дає змогу оцінити намір заявника (пенсіонера), відмова у її розгляді по суті з огляду на невідповідність встановленій формі вважатиметься надмірним формалізмом, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
Разом з тим, за вказаних обставин, суди позбавлені можливості врегулювати питання поновлення виплати (призначення) пенсії позивачу, позаяк вищевказана заява взагалі не розглядалась по суті Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, що свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, який вказав на передчасність вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії та зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію позивачу.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що відповідачем в апеляційній скарзі жодним чином не спростовано вищевказані висновки суду першої інстанції, а лише наведено положення нормативно-правових актів, якими регламентовано порядок розгляду заяв про призначення пенсій, що свідчить про безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладених у апеляційній скарзі.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності права перерахунок та виплату пенсії, колегія суддів звертає увагу на те, що за обставин, які мають місце в даній справі, та з огляду на нерозгляд по суті, поданої ОСОБА_1 заяви, спірне питання не може бути вирішено як передчасне, що вказує на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.
Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                              В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                 О. М. Ганечко

                                                                                          О. В. Карпушова